25 341 



iKvslc Dag. Da det saalcdes kun var muligt al aarclade Dyret een (iang, gjaldt del 

 om at linde en bedre Fremgangsmaade, hvorved Udbyttet af Blodvædske blev større. 

 Jeg gik da frem paa folgende Maade: Dyret gribes med en Pincet om Bagkroppen 

 og trykkes med Hugsiden mod en Bordflade; med en spids og meget skarj) Kniv 

 gennemslikkes omtrent den neilerste Del af Céphalothorax, den øjeblikkelig udslrom- 

 mende Blodvædske opsuges og blæses straks ud i el lille Reagensglas; af en stor 

 Epeira diadema faas paa denne Maade ofte 0,1 cm^ Blodvædske eller mere. 



Edderkoppeblod er oftest gulfarvet med en smudsig brunlig Tone og under- 

 tiden uklart; ikke sjælden er det dog stærkt brunligt eller grønligt farvet. Blodet 

 koagulerer meget hurtig, som Regel c. 1 Minut efter Udtagelsen under samtidig 

 Dannelse af el meget lille hvidligt Koagel, der indeslutter de amobelignende, farve- 

 løse Blodceller, . og under Udskillelse af el som oftest ganske klart Serum. Dette 

 Serum reagerede alkalisk paa Lakmuspapir; i c. 3 cm^ frisk samlet Serum (^Vn 1912) 

 bestemtes Brintionkonccntralionen ad elektrometisk Vej ved 18° C til pn- = 7,o:î. 

 I en anden Serumprøve (7io 1912) fandtes py = 7,73. 



Det maa dog bemærkes, at der ved disse Bestemmelser ikke er taget Hensyn 

 til et eventuelt Indhold af Kulsyre, fordi jeg ikke raadede over saa store Mængder 

 Edderkoppeserum, som der vilde kræves for at udføre Forsøget i et Hasselbalchs 

 Apparat (28) (60 — 100 cm^)-; ved Forsøgene, der saaledes foreloges i et almindeligt 

 lille Elektrodekar ved stadig Brintgennemledning, blev Spændingen imidlertid kon- 

 stant i Løbet af c. 30 Minutter, og man tor vel heraf slutte, at den eventuelle Kul- 

 syremængde ikke har været betydelig. 



Det fremgaar imidlertid af Forsøgene, at Edderkoppeserum er en alkalisk 

 reagerende Vædske, hvis Brin tionkoncentralion ligger meget nær ved 

 den for Pa tledy rserum normale. Da del først var i 1910, at K.A.Hasselbalch 

 (28j offentliggjorde sin Methode til Brinlionkoncentralionsbeslemmelser i kulsyre- 

 holdige Vædsker, er det ifolge Sagens Natur kun faa Maalinger i Blod og Serum, 

 der i Øjeblikkel foreligger. Ifolge Lundsgaard (29) har defibrineret Okseblod en 

 Brintionkoncentralion pjj- = 7,36, hirudiniseret Kaninblod pjj- = 7,33 og hirudiniseret 

 Menneskeblod p^- = 7,19. Forf. finder, at Serum er noget mere alkalisk end selve 

 Blodet og angiver for Okseblod pfj- = 7,33 og for Okseserum 7,64. Ved senere Under- 

 søgelser af Hasselbalch (30) angives Brintionkoncentrationen i venøst Menneskeblod 

 dog til ph* ^ 7,35. 



I de to nævnte Serumprøver toges tillige Vægtfylden ved Hjælp af el lille 

 Pyknometer, og tillige bestemtes Indholdet af Tørsubstans (Serum indtørret til kon- 

 stant Vægt ved 105^ C). 



Serumproven fra -'/u 1912 havde Vægtfylden 1,0101 og 6,93 "/o Torsubslans. 

 — - */iü 1912 — — 1,0147 og 6,84"/o — 



• De anvendte Methoder til elektrometrisk Bestemmelse af ISrintionkoncentrationen er de samme, 

 som er udarbejdede af S. P. L. Sorensen (56) og anvendes paa Carlsberg Laboratoriet. 



- Senere har K. A. Hasselbalch (30 angivet en Fremgangsmaade, hvorefter det er muligt at udfore 

 Bestemmelsen med en betydelig mindre V'ædskemængde. 



n. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 7. Rickke. nalurvidensk. og niathcm. Afil. XI. 6. 45 



