348 32 



den mindste dræbende Dosis pr. Ivg Kanin ved intravenøs Injektion blev bestemt; 

 de i Tabellen anførte Tal angiver saaledes disse Værdier. Ekstrakterne er tillige 

 undersøgt paa Indhold af Epeiralysin, og Resultaterne heraf er anført i Tabellernes 

 sidste Kolonne (se Afsnittet om Epeiralysin). 



Det fremgaar med stor Tydelighed af disse Forsøg, at Epeiratoksinet ikke 

 findes hos Dyrene i Sommermaanederne, men først optræder i Slut- 

 ningen af August eller i Begyndelsen af September, samt at Mængden 

 heraf tiltager jævnt indtil Maximum naas henimod den sidste Halv- 

 del af September Maaned. Denne Tidsperiode falder ganske sammen 

 med den Periode, hvori Æggene udvikles i de befrugtede Hunner, og 

 der kan ifølge disse og andre Iagttagelser ikke være nogen Tvivl om, at Frem- 

 komsten af Giftstofferne og Ægdannelsen staar i nøje Forbindelse 

 med hinanden. 



Alle de undersøgte Dyr har vanet Hundyr; Hannerne er som bekendt smaa og 

 dræbes oftest af de meget større Hunner straks efter Befrugtningsakten. Ved nogle 

 af de større Indsamlinger (mange Hundreder) af Edderkopper, fandtes dog enkelte 

 Handyr, der er let kendelige paa deres store skaalforniede Antenner. Ved at under- 

 søge disse Dyr, viste det sig, at Hannerne ikke indeholdt Epeiratoksin, 

 hvilket maa betragtes som en væsentlig Støtte for den Antagelse, at Dannelsen af 

 Toksinet staar i Forbindelse med Ægdannelsen. 



Den '**/9 1912 modtoges fra Nykøbing, F. 1 Handyr, der vejede 0,05 g og ekstraheredes 

 med 5 cm' 0,9"/o NaCl-Opløsning. 3 cm' injiceredes intraveiiost ])aa en Kanin paa 1300 g 

 uden nogen Virkning. 



Den -'(9 1912 modtoges fra Hjørring 4 Hanner, der vejede 0,i2 g og ekstralieredes nicd 

 2,4 cm' NaCl-Opløsning. l,r> cm' injiceredes paa en Kanin (1450 g) uden Virkning. 



Den -■'ig 1912 modtoges fra Nykøbing, F". 10 Hanner, der vejede 0,35 g; af Ekstraktet (1- -10) 

 injiceredes 2 cm' paa en Kanin (980 g) uden nogen Virkning. 



Den --I9 1912 modtoges en Han fra Odense; den vejede 0,04 g, og af Ekstraktet (1—10) in- 

 jiceredes 0,3 cm' paa en Kanin (IIGO g) uden Virkning. 



Den "^lio 1912 indfangedes 2 Hanner, der vejede 0,i2 g; 0,8 cm af Ekstraktet (1 — 10) var 

 uden Virkning paa en Kanin (1340 g). 



Det er saaledes overvejende sandsynligt, at det giftige Stof — Epeiratoksinet 

 — kun f o r e k o m m e r hos H u n d y r e n e. Denne Kendsgerning er ogsaa paa anden 

 Maade interessant, idet den bidrager til at vise, at det i Giftkirtelen forekom- 

 mende for Insekter giftige Stof næppe kan være identisk med det 

 Stof, vi her forstaar ved Epeiratoksin, thi der er ingen Grund til at for- 

 mode, at Kirtelgiften skulde være af forskellig Natur hos de to Køn, og Handyrene 

 dræber Insekter med samme Intensitet som Hundyrene. At Hundyrene i Sommer- 

 maanederne, hvor de jo dræber Insekter i store Mængder, fuldstændig mangler Epeira- 

 toksinet er et ikke mindre vægtigt Bevis for ovennævnte Formodning. 



Det er i denne Forbindelse ganske interessant, at Fremkomsten af GiftstofYer 

 hos enkelte andre ellers ikke giftige Dyrearter i Brunsttiden eller under Ægdannelsen 

 allerede er kendt. 



