33 349 



l'.MLY (3;î) anfører saaledes, at (1er hos den ellers ugiftige almindelige Regnorm, 

 Lumbricus terrestris L., i Brunstliden optræder et giftigt Stof, samt at dette Giftstof 

 kun findes i de Led, der deltager i Sexualfunktionerne. Yagi (34) har senere hos 

 Regnormen paavist et Hæmolysin, Lumbricin, der virker opløsende paa forskellige 

 Dyrs lîlodlegemer. Medens man tidligere tilskrev Forgiftningerne med den alminde- 

 lige Ska'gkarpe (Barbus fluviatilis Agass. s. Cyprinus barbus L.) — Karpekolera 

 — Sygdomme hos Fisken selv, anses det nu for sikkert, at Forgiftningerne frem- 

 kommer ved Nydelsen af den sunde og nonnale Karperogn. Denne er giftigst 

 i Legetiden, hvorfor det ifl. Kobekt i Italien er forbudt at bringe Skægkarper paa 

 Markedet i denne Tid (Marts til Maj). 



I Japan forefalder aarlig talrige Forgiftninger med forskellige Fiskegifte, særlig 

 Fugugift, der forekommer hos forskellige Tetrodonarter, hos hvilke det ligeledes 

 er Æggestokkene, der er Hovedsædet for Giften. 



I September— Oktober lægger Edderkopperne deres Æg, og ved Undersøgelse af 

 disse og de efterlevende Moderdyr viser det sig, at Æggene indeholder langt mere 

 Epeiratoksin end Moderdyrene uden Æg, beregnet efter Mængden af organisk Stof 

 i Ekstrakterne, hvilket viser, at Giften hovedsagelig findes i Æggene. Kobkht 

 (2) har ligeledes vist, at Ekstrakter af Karakurteæg indeholder betydelig mere Gift 

 end Ekstrakter af de hele Dyr. 



I Æggene forbliver Giftmængden uforandret Vinteren over, og 

 efter Udklækningen finder man den i tilnærmelsesvis samme Mængde 

 hos de nyfødte Dyr. 



Som tidligere omtalt findes Giftstofferne ikke hos de unge Dyr i de første 

 Sommermaaneder; den i de nyfødte Dyr tilstedeværende store Giftmængde maa der- 

 for aftage for tilsidst fuldstændig at forsvinde. Da det er meget vanskeligt i de tid- 

 lige Foraarsmaaneder at finde de smaa nyfødte Dyr ude i Naturen og paa denne 

 Maade tilvejebringe fornødent Materiale, har jeg selv foretaget en Del Udklækninger 

 af Ægklumper indsamlede i Efteraarsmaanederne; disse anbragtes i flade Glasskaale 

 ved almindelig Stuetemperatur; paa Grund af den konstante og temmelig høje Tempe- 

 ratur, udklækkedes de fleste allerede i Slutningen af Januar og Resten i Løbet af 

 Februar Maaned. Ungerne, der i Begyndelsen holdt sig indeni Spindet, men som 

 efter c. 4 — 10 Dages Forløb bevægede sig frit omkring i Skaalen, fodredes med smaa 

 Vanddraaber eller Draaber af fortyndede Opløsninger af Hesteblod. Det lykkedes 

 imidlertid ikke at faa Dyrene til at leve ud over nogle faa Uger, vel sagtens paa 

 Grund af de iinormale Forhold og den maaske daarlig tilpassede Kost. Det lykkedes 

 mig dog at udføre nogle Forsøg med disse Unger, og det fremgik heraf, at der 

 endnu hos Dyr, der var 24 Dage gamle, fandtes betydelige Gi ft mængder. 



Selv om jeg saaledes ikke har fulgt Tilstedeværelsen af disse Giftsstofl'er under 

 hele Edderkoppens Udvikling, fremgaar det dog med en vis Sandsynlighed af For- 

 søgene, at denne „Forsvinden" af Giftstoflerne hos de unge Dyr maa foregaa i den 

 anden — tredie Maaned af Dyrenes Levetid. 



D. K. l). Vidensk. Selsk. Skr-, 7. Række, nuturvideiisk. og matlieni. Afd. XI. G, 4o 



