•M 



353 



også a overfor Edde rl< op [ler lies (iiltsckrel, saaledes al Kirgiseriies Med- 

 delelser i Virkeligheden stottedes paa en erhvervet Iinmunilel hos Faarene. For 

 (ïillsekrelets' Vedkommende lader dette Spørgsmaal sig imidlertid meget vanske- 

 lig afgore. 



Det er heller ikke utænkeligt, at der hos Faarene efterhaanden kan være frem- 

 kaldt en lokal Tarmimmunitet. Lippmann (43) har vist, at Mus, der ved langsomt 

 stigende Toksindoser per os (Holulisnuisgift) er bragt til at taale 4 dræbende Sto- 

 machaldoser, dor, hvis man subkutant injicerer 1 dræbende Subkutandosis. Saa- 

 danne Forhold kan næppe forklares paa anden Maade end ved Tilstedeværelsen af 

 en lokal Immunitet. 



Om Faarene paa denne Maade derimod kan erhverve sig en universel Im- 

 munitet mod Araneitoksinet, kan let experimentelt undersøges, og selv om dette med 

 Hensyn til det her omhandlede Spørgsmaal efter min Mening har meget ringe Be- 

 tydning, har det dog almindelig videnskabelig Interesse. Jeg har derfor forsøgt 

 per os at immunisere en Vædder, en Ged, en Kanin og et Marsvin ved igennem en 

 længere Periode at fodre dem med en Pasta, lavet ved Sammenrivning af 200 g Epeira 

 diadema (Sept. 1911) med 40 g Glycerin og Kikspulver til ialt 600 g, saaledes 3 g 

 Pasta = 1 g Edderkop. Til Forsøgene anvendtes Handyr, for sikrere end med Hun- 

 dyr (Graviditet) at være i Stand til at iagttage eventuelle Vægttab. 



Immunisering per os. 



Vædder. Gedebuk No. 132. 



X" 



\ 



,vt 



