360 44 



Spørgsmaal, men kan dog anføre et Eksempel paa Svækkelse ved Frysning: en Del 

 store Epeira, indsamlede i Oktober Maaned, opbevaredes ved en konstant Temperatur 

 af — 14° C. til Midten af Februar det paafolgende Aar; ved nu at undersøge Eks- 

 trakter af Dyrene, viste det sig, at saavel den toksiske som den lytiske Virkning var 

 overordentlig ringe i Forhold til, hvad de var ved Indsamlingen. 

 Af mine Undersøgelser fremgaar følgende: 



1) Hverken Toksin eller Lysin lindes hos Edderkopperne i Sommermaanederne, 

 men optræder forst lienad Efteraaret og da nøjagtig samtidig. 



2) De findes begge saavel i Æggene som i de nyfødte og indtil c. 1 Maaned 

 gamle Dyr, hvorfra de atter forsvinder i Lobet af den 2.-3. Maaned af Dyrenes Liv. 



3) Begge findes hos Hundyrene — ingen af dem hos Handyrene. 



4) I Ekstrakterne er de knyttede til samme Proteinstofgruppe. 



5) Ved Ophedning gaar begge Egenskaber tabt samtidig, ved samme Tempe- 

 ratur med samme Hastighed. 



6) De destrueres begge i sure og alkaliske Vædsker og med samme Hastighed 

 ved de samme Brint- og Hydroxylionkoncentrationer. 



7) Begge kan optræde som Antigener, og Dannelsen af de to Antistoffer i det 

 samine Dyr synes at forløbe parallelt. 



Ifølge disse Iagttagelser synes de to Egenskaber al folges ad og at forholde sig 

 ens i alle de nævnte Forhold, men paa Grundlag af disse Undersøgelser i Forbin- 

 delse med Belonowsky's er det næppe muligt med fornoden Sikkerhed at afgøre, 

 om disse to Egenskaber er knyttede til eet eller til lo forskellige Stoffer. Yderligere 

 Undersøgelser maa til for at give Svar paa dette Spørgsmaal. 



n. Epeiralysinet. 



KoBERT (2) paaviste i 1901 Tilstedeværelsen af Hæmolysiner i Edderkopper; i 

 Ekstrakter af nyfødte Karakurter fandt K. et for Hundeblodlegemer endnu i en For- 

 tynding 1—127000 virksomt Hæmolysin. K. viste tillige, at Ekstrakter af Korsedder- 

 kopper var hæmolytiske, om end i noget mindre Grad end Karakurteekstrakterne. 



Af disse Undersøgelser fremgaar del endvidere, al Edderkoppegiflen virker frem- 

 mende paa Fibrinkoagulationen og forhindrer Serums Udskillelse af del koagulerede 

 Blod, samt at Giften virker nedsættende paa Blodtrykkel. 



I 1902 offentliggiorde Sachs (13) sine mere omfattende Undersøgelser over delle 

 Hæmolysin; han gav det det noget vildledende Navn Arachnolijsin og undersøgte 

 dets Virkning paa Blodlegemer af forskellige Dyr, samt viste, at kun de for Giften 

 følsomme Blodlegemearter formaaede at binde denne. Det lykkedes ligeledes S. at 

 fremstille et Antihæmolysin ved Immunisering af Marsvin og Kaniner. Tillige frem- 

 gik det af S.s Forsøg, at Hæmolysinet destrueredes fuldstændig ved Opvarmning til 

 c. 65—70^ C. I 1903 viste Sachs (49), at Blodlegemers Følsomhed kan være af- 

 hængig af det Dyrs Alder, hvorfra de stammer. Da Tilføjelse af Lecithin forstærker 



