45 361 



mange Hæniolysiners Virkning (f. Eks. Slangegift-, Bigift- og Skorpiongifthiæmolysinet), 

 liar Bei.onowsky (14) undersogt dettes Indflj'delse paa Epeiralysintt, men fundet, al 

 den hæmolytiske Evne lierved ikke bliver forøget; derimod virker Cholesterin, Gly- 

 kogen og Urinstof noget hæmmende. B. har tillige undersøgt forskellige Normal- 

 seras huhirkning paa Lysinet, men angiver, at af disse kun Dueserum har nogen 

 neutraliserende Evne. Forf. viser desuden, at Ekstrakter af Lever, Milt og Muskler 

 af Kanin, Mus og Kat ophæver Hæmolysinels Virkning, medens Ekstrakter af Hjærne, 

 Testikler og Nyrer kun i ringe Grad er i Besiddelse af saadanne Egenskaber; Op- 

 varmning til 60° C. ophæver disse Ekstrakters Bindingsevne, men frigør dog ikke 

 allerede bundet Lysin. B. mener tillige at have iagttaget, at Blodlegemer af stærkt 

 immuniserede Kaniner er betydelig mindre følsomme for Hæmolysinet end Blod- 

 legemer af normale Dyr. 



Den Teknik, der ved mine Undersøgelser over Epeiralysinet har været anvendt, 

 er den tidligere omtalte (p. 337). 



a. Hvilke Dijrs Blodleejeiner oploses af Epeirahjsinet'! 



Dette Spørgsmaal er ret fyldig besvaret ved Undersøgelser af Sachs (13) og af 

 Belonowskv (14); disse Arbejder viser, at Epeiralysinet virker opløsende paa Blod- 

 legemer af Kanin, Abe, Rotte, Mus, Menneske, Okse, Ged, Høne og G aas, 

 idet Virkningen er størst paa Kaninblodlegemer og mindst paa Gaaseblodlegemef, 

 samt at Blodlegemer af Marsvin, Hest, Faar, Hund, Due og Frø er ganske 

 ufølsomme. 



Sachs gor opmærksom paa (som ovenfor berørt), at Blodlegemernes Følsomhed 

 kan være afhængig af det Dyrs Alder, hvorfra Blodlegemerne stammer. Blodlege- 

 merne af nyfødte Høns er saaledes ufølsomme og binder ikke Hæmolysinet, medens 

 Blodlegemer af ældre Høns er ret følsomme og binder dette. Belonowsky meddeler, 

 at Blodet fra nyfødte Kaniner indeholder Blodlegemer, der er ufølsomme for Epeira- 

 lysin ved Siden af andre meget følsomme. 



De Forsog af lignende Art, jeg har foretaget, hvor Lysinmængden fortyndedes 

 op til 1 cm^ med 0,9"/» Saltvand + 1 cm 2"MihoIdig Blodlegemeopslemning, be- 

 kræfter i alt væsentligt ovenstaaende Resultater, kun har jeg fundet, at Rotteblod- 

 legemer (0,(1004 Lysin giver total Hæmolyse) er noget mere følsomme end Kanin- 

 blodlegemer (0,0007 Lysin); Honseblodlegemer (0,ooi Lysin) er omtrent af samme 

 Følsomhed som Kaninblodlegemer, medens Gedeblodlegemer (0,007 Lysin) er betydelig 

 mindre følsomme. Blodlegemer af Hest, Faar, Marsvin og Svin er ganske resistente. 

 Dueblodlegemer fandtes i et Tilfælde ganske resistente, i et andet Tilfælde noget 

 følsomme, dog opnaaedes total Hæmolyse ikke, selv med en meget stor Dosis 

 Hæmolysin. 



Ved disse og andre Forsøg har jeg iagttaget et Fænomen, der forøvrigt i For- 

 vejen er set og beskrevet af adskillige for enkelte Hæniolysiners Vedkommende og 

 bl. a. for Tetanolysinets Vedkommende af Madsen & Walblm (50), nemlig at store 



