79 395 



man ogsaa formode, at der i vekslende Mængder kan findes Stoffer, der virker 

 hæmmende paa eller endog ganske ophæver den eventuelle Kinases Virkning paa 

 Trypsinogenet. 



b. Kan Epeiratrypsinet optræde som Antigen? 



Det er forlængst lykkedes ved Immunisering paa sædvanlig Maade at fremstille 

 forskellige Antienzymer, men medens det for enkelte Enzymers Vedkommende ikke 

 har voldt særlige Vanskeligheder, har det for andres Vedkommende ikke altid været 

 let; et Eksempel herpaa er Antipcpsin, der først fremstilledes af Sachs (71) ved hn- 

 munisering af Gæs, efter at Anvendelsen af alle vore almindelige Forsøgsdyr havde 

 vist sig resultatlos. Særlige Vanskeligheder frembyder Fremstillingen af Antitrypsin. 

 Samuely (72) anfører dog, at det i Blodserum naturligt forekommende Antitrypsin 

 ifølge en Iagttagelse af Achalme (73) kan bringes til at stige ved gentagne Injektioner 

 af Trypsin. 



Lignende Iagttagelser er gjorte af G. Jochmaen & A. Kantorowicz (74) og af 

 v. Bergmann & Bamberg (75). Ved Behandling af Gæs med Pankreatin lykkedes det 

 saavel Landsteiner (7ß) som v. Eisler (77) at fremstille Antitrypsin. 



I Modsætning hertil erholdt Bergell & Schütze (78) ingen Antitrypsindannelse 

 ved Injektion af Pankreatin paa Geder. 



A. Calmette (79) anforer, at det antitoksiske Serum af Heste, der er behandlede 

 med opvarmet Slangegift, ikke neutraliserer det i Slangegiften forekommende proteo- 

 ly tiske FInzym, hvorimod Serum af Heste, der er immuniserede med den ikke op- 

 varmede Gift, indeholder antiproteolytiske Stoffer. 



For at faa Oplysning om, hvorledes Epeiratrypsinet forholdt sig i denne Hen- 

 seende, har jeg undersøgt Blodprøverne fra Ged No. 138 og Vædderen, der — som 

 tidligere under Epeiralysinet omtalt — begge igennem en længere Periode var blevne 

 behandlede med Edderkoppeekstrakt. Undersøgelsen foretoges paa den Maade, at 

 der i Serier af Glas afpipetteredes 0,0'„' cm^ af det tidligere omtalte Ekstrakt A (denne 

 Mængde var netop tilstrækkelig til under de givne Forsøgsbetingelser at smelte den 

 anvendte Gelatinemængde) og faldende Mængder af Serum fra Blodprøverne, samt 

 saa meget fysiologisk Klornatriumopløsning, at Vædske-Rumfanget i hvert Glas ud- 

 gjorde 1 cm^; efter Blanding og Henstand I Time ved 37" tilsattes 1 cm^ Gelatine- 

 opløsning (af den beskrevne Sammensætning), hvorefter Blandingerne yderligere 

 henstod 2 Timer ved 37°; de afkøledes i Iskælder og aflæstes næste Dag. Det 

 viste sig ved disse Maalinger, at Gedeserum normalt indeholder bety- 

 delige Mængder Antitrypsin, idet den anførte Trypsinmængdes Virkning fuld- 

 stændig ophævedes af 0,oi cm^ Gedeserum'. Den mindste Mængde af Serum fra 

 disse Blodprøver, der ophævede det tilsatte Trypsins Virkning, var 0,007 cm^ (i Blod- 

 prøve No. 12, d. V. s. c. J Maaned efter Immuniseringens Begyndelse); da Forskellen 

 imellem denne Mængde og 0,01 cm^ er ringe og vel ligger indenfor Fejlgrænsen (og 



' At forskellige Dyrs Blodscrum indeholder Antitrypsin er iagttaget og studeret i stor Udstrækning 

 særlig af kliniske Forskere. 



