6 



Exemplarer af Gersemia florida, hvilke ere samlede paa den norske Nordhavsexpedition, og vi kunne derfor med fuld Sikker- 

 hed paavise, at Rathkes Art er aldeles forskjellig fra Marenzellers og kan ikke henføres til Slægten Gersemia. Denne Slægt 

 karakteriseres af Marenzeller saaledes: Zoanthodemet opret, grenet eller knollet, uden Smaaforgreninger. Polypkroppen cylin- 

 drisk, vel udviklet; den bagerste Del af Kroppen betydelig lang, enten aldeles ikke eller kun for en Del retraktil. Sarcosomaet 

 af ringe Tykkelse. Ingen Spikier i Septa. Polypernes Kropsvæg, Tentakler og deres Pinnulæ rigelig forsynet med Spikier. 



Det vil af nedenstaaende Beskrivelse erfares hvor forskjellig Rathkes Art er fra Marenzellers Gersemia florida, saa 

 til den Slægt kan den som nævnt ikke henregnes. 



Zoanthodemets Basaldel er meget udvidet og som en tyk fast Membran fæstet enten til en Sten eller anden fast 

 Gjenstand. Fra Basaldelen reiser sig en meget tyk, kjedet, næsten rund Stamme, der efter Længden er furet af de tydelig 

 fremtrædende store Længdekanaler, Tab. II. fig. 14. a. Saavel Basaldelen som Stammen ere paa deres Yderflade i storre og 

 mindre Udstrækning inkrusterede dels af Sand, dels af Skaller af Foraminiferer (Biloculiner). Fra Stammen udgaa mange runde, 

 svagt furede Grene, Tab. II, fig. 14, b, der dele sig i mange Smaagrene, fig. 14, c, der igjen dele sig i endnu mindre Grene (Stilke), 

 der hver bære i Regelen fra 6 — 9 Polyper, fig. 14, d, som ere ved deres bagerste Kropsdel sammenvoxede ved et tyndt 

 Coenenchym, Tab. II, fig. 15,3. 



Polyperne ere ikke retraktile, krukkeformede, og deres bagerste Kropsdel er temmelig kort, og smalner stærkt af 

 mod Stilkene (de mindste Grene), hvorfra den udgaar, og hvorved Polypen faar et stilket Udseende, Tab. II, fig. 15. Kroppens 

 ydre Flade har 8 stærke Længderibber, der dannes af flere Rækker paa hinanden liggende lange, takkede Spikier, der fort- 

 sættes over paa Tentaklernes aborale Flade, Tab. II, fig. 15, b. Imellem de nævnte Ribber sees ligeledes Spikier, saa at naar 

 Polypen er noget sammentrukken (som Tilfældet er paa Spiritusexemplarer), ser det ud, som om Kroppen var omgiven af et 

 sammenhængende Kalkpantser, hvilket dog ikke er Tilfældet. Tentaklerne ere korte, pyramid eformigt tilspidsede med tykke 

 Pinnuler, hvilke sidste ere uden Kalk. 



Af den anatomisk-histologiske Undersogelse fremgaar, at hele Zoanthodemets Coenenchym dannes af et ydre, temmelig 

 tykt Lag Epithel, bestaaende af polyædriske Celler med en temmelig stor Kjerne og fattig paa Protoplasmaindhold; Celle- 

 membranen er overordentlig tynd og klar, saa det har sine Vanskeligheder at se dens Grændser, især da Cellerne ligge lagvis 

 paa hverandre, imedens Kjernerne ere meget tydelige. Indenfor dette Epithel er et bredt hyalint Bindevævslag, der gjor Prolon- 

 gationer ind imellem de store Kanaler, som det hjælper til at danne. I dette Bindevævslag, ikke i dets Prolongationer, findes, 

 foruden de i den forrige Art beskrevne Bindevævslegemer, Spikier af forskjellig Form og Størrelse indleirede. I Stammen 

 ligge Spiklerne ikke alene tæt til hverandre, men tildels pakkede paa hverandre. Tab. II fig 16, og her have de væsentligen 

 Grundformen af 8 straalede Kalklegemer; men da Axen ofte er forlænget og takket paa Enderne fremkomme baade 12 og 14 

 straalede Spikier, Tab. II, fig. 17, a, b;') kun enkeltvis tilspidses Enderne saaledes, at de blive spindelformede. Tab. II, fig. 17,0. 

 Paa de Grene, der udgaa fra Stammen, ligge Spiklerne ikke kompakte men meget længere fra hverandre. Tab, II, fig. 18, 

 have samme Form, kun noget stærkere vortet, fig. 19, ligesom der hist og her saaes et 6 straalet Kalklegeme, og paa Smaa- 

 grenene forsvandt Spiklerne saagodtsom ganske, — kun enkeltliggende yderst faa, meget smaa dels ovale, dels mere uregel- 

 mæssige, glatte Kalklegemer saaes der, Tab. II, fig. 20. Dette var saameget mere paafaldende, som strax Polypen traadte 

 frem, var dennes ydre Flade rig paa Kalkspikler. 



Polyperne have paa deres ydre Flade en lignende Epithelbeklædning som Stammen, Grenene og Smaagrenene. 

 Indenfor Epithelet er et temmelig bredt, hyalint Bindevævslag, hvori findes lange, krumme, spindelformige, stærkt takkede Spik- 

 ier, der ere fra 0,218 — 0,300 mm. lange og fra 0,028 — 0,041 mm. brede. Tab. II, fig. 21, a, b, c, d; til den indre Flade af dette 

 Bindevævslag slutter sig Muskellaget, der bestaar af Længde og Tvermuskler. Fra Polypkroppens indre Væg udgaa de sæd- 

 vanlige 8 Skillevægge for at fæste sig paa Svælgets ydre Flade. Disse Septa, der egentlig ere Forlængelser af Kroppens 

 Bindevæv, ere forsynede paa den ene Flade med longitudinelle, og paa den anden med transverselle Muskler, beklædte med et 

 Epithel, bestaaende af runde Celler fuldkommen ligt dem, der tidligere ere omtalte under Beskrivelsen af Duva rosea; de 

 nævnte Muskler udbrede sig paa Svælget. I Septa findes ikke Kalk. 



Svælget er foldet, udvendigt beklædt med det nysnævnte Epithel (Entoderm); indenfor dette et hyalint Bindevæv, 

 hvori saaes øverst op imod Mundskiven enkelte smaa, lidt langstrakte, smale, yderst spredte Spikier (muligens tilhørte disse 

 Mundskiven). Til dette Bindevævs indre Flade stoder et Muskellag, bestaaende af stærke Længdefibre, men mindre udviklede 

 Tverfibre, der ere beklædte med et Epithel, der nederst i Svælget bestaar af lange Cylinderceller. Fra Svælgets nederste fri 

 Rand udgaa de 8 Gastralfilamenter, hvoraf de to længste ere fæstede ved løst Bindevæv til Randen af Septula og folge, for 

 enkelte Polypers Vedkommende, disse gjenncm de store Kanaler lige til Bunden af Stammen. Strax nedenfor Svælget i Mave- 

 hulheden (perigastriske Hulhed) saaes paa to Septula mere eller mindre udviklede Æg; men denne Ægdannelse strakte sig 

 ikke nedenfor den nævnte Hulhed, Tab. II, fig. 13; i Kanalerne fandtes nemlig ikke Æg. 



I Hovedkanalerne saaes 8 Septula, der ragede et Stykke ind i Kanalerncs Lumen. Disse Septula, der ere Fort- 

 sættelser af de 8 Septa, der danne de 8 Kamre i den øverste Mavehulhed, og hvoraf, som tidligere omtalt, de 2 altid vare 

 fulgte af 2 Gastralfilamenter, har en Midtlamel, bestaaende af hyalint Bindevæv, og paa hvis begge Sider iagttages et Muskellag 



Kolliker. Icones Histologicæ Iste Abth., pag. 122, Tab. XVIII, flg. 30 — 39. 1864. 



