19 



tæt, danne disse Dobbcltstjerner egentlig det øverste (overfladiske) Spikcllag overalt paa Knuderne; paa de nogne Dele af 

 Grenene derimod forekomme de lange Spikier hyppigst. Coencnchymct er paa Stammen og Grenene imellem Knuderne meget 

 tyndt; paa Knuderne, hvor Polyperne sidde, er det mere udvidet og svampagtigt af det foromtaltc Kanalnct. 



Axen er i F"orhoId til Coenenchymet overmaade tyk og meget poros; den er dannet af Bindevæv, fig. 8, a, hvori 

 findes en Mængde Længdekanaler af storre og mindre Omfang, fig. 8. b, der ere beklædte med et Epithel, bestaaende af et 

 Lag smaa. næsten runde Celler med Kjerner; udenfor Kanalerne er Bindevævet overalt udfyldt af Spikier, der beståa af Spind- 

 ler, fig. lO, men væsentligst af Dobbeltstjemer, fuldkommen lig dem, der ovenfor er omtalt, hvorimellem sees en og anden 

 Enkeltstjeme, fig. ii. 



Paa Polyperne ere Spiklerne temmelig ens paa Kroppen og Tentaklerne. Her findes takkede Spindler med spidse 

 og stumpe Ender, o,i20 mm. lange, 0,056 mm. brede, fig. 12; Dobbeltstjemer med Tome, 0,080 mm. lange, 0,044 mm. brede, 

 fig. 13, hvilke ere de hyppigste; takkede Køller, 0,104 mm. lange, 0,040 mm. brede i den brede Ende, fig. 14; tornede Spind- 

 ler, 0,100 mm. lange, O.04O mm. brede paa Midten, fig. 15, og endelig Firlinger, 0.140 mm. lange, O.120 mm. brede. fig. 16, 

 disse sidste ere de sjeldneste. 



Svælget og Gastralfilamentemes Kalklegemer beståa af takkede Spindler med stumpe og spidse Ender, fra 

 o.oSo — 0,100 mm. lange, 0,020 — 0,030 mm. brede, samt af Firlinger, som ere meget hyppige, 0,060 mm. paa begge Længder. 



Farven: Stammen og Grenene svagt rødlige, Polyperne gule. 



Findested: Batalden vFloroen), 300 Favne, paa Klippe-Grund. Fundet af Herman Friele og G. A. Hansen. 



Artskarakter. 



Polypstokken danner et lidet Træ med to Hovedgrene. Grenene knudrede; Knuderne rigt besatte med Polyper og 

 Zooider. Imellem Knuderne ere Grenene nogne, glatte og tynde: Polypeme retraktile, korte, rige paa Kalklegemer. 



GønduP) mirabilis, n. g. et sp. 



Tab. X. 



Iblandt de Alcyonarier, Hr. Konservator Storm har været saa forekommende at sende os til Undcrsogelse og Be- 

 skrivelse, var en tilsyneladende Alcyonide, som han forelobig antog muligens kom til at staa nær Slægten Spoggodes, paa 

 Grund af dens fremragende Spikier; imidlertid betegnede han den som meget mærkelig, idet han angav Farve, Sted og Dybde, 

 hvor den var funden, ligesom han gjorde opmærksom paa, at strax efter den var sat paa Spiritus, indhylledes den i en tyk 

 Slimmasse. Destoværre fandt han kun et Exemplar, saa det Materiale, vi have kunnet disponere over, har været meget sparsomt. 



Efter det Ydre at domme forekom det os ogsaa, at den maatte henfores til Alcyonideme; den havde nemlig en 

 liden skivedannet Basaldel, hvorved den havde været fæstet til en Koral iLophelia prolifera); den dannede en svampet Masse, 

 hvorfra reiste sig temmelig store Polyper, og Coenenchymet var overtrukket med et tykt, seigt, geleagtigt Slim. Ved nøiere at 

 undersoge Polypernes Kalklegemer, der dannede lange, trekantede, glatte Spikier, fattede vi strax Mistanke til dens foreløbig 

 antagne Slægtskabsforhold ; thi Spiklerne vare ganske fremmede for Alcyonideme, men aabenbart hørte hjemme i Pennatulider- 

 nes Familier. Vi skrede til en nærmere Undersøgelse, borttoge Slimmassen, hvormed fulgte en stor Del af Overhuden, og nu 

 viste det sig, at efter Alt at domme havde vi med en Pennatulide at gjøre, men visselig med en temmelig lavtstaaende, som 

 nu nøiere skal beskrives. 



Polypstokken er opretstaaende, næsten pyramideformet, ganske lidet krummet efter Længden, temmelig fast, men 

 boielig og foles ligesom elastisk ved Tryk. Den er 27 mm. hoi, 8 mm. bred paa Midten, men bliver noget smalere mod 

 begge Ender, fig. i. Basaldelen er noget sønderrevet, men synes at danne en liden Skive, hvorved den var fæstet til Lophe- 

 lia prolifera, fig. i,a. Der er ingen Stilk; selve Rachis (den polypbærende Del) gaar umiddelbart over i Grunddelen, fig. 2, 4, 

 5, a, og bærer 6 Finner, der begynde ved Grunden og strække sig op til øverste Ende, fig, i, 2, 4, 5. 



') Valkyrie og Odins Udeending. 



