31 



af Blommemasse, der kan indeholde een eller flere Olie- 

 draaber. Hos mange Fisk er Rognen klæbrig, saa at 

 den fastheftes i Klumper eller hvert Æg for sig til 

 Plantevækst eller Sten; hos andre indhylles den i Slim- 

 masser, og hos atter andre har Æggene Vandets Vægt- 

 fylde, eller de er lettere, saa at de — hyppigst hvert 

 for sig — svæver frit i Vandet (pelagiske Æg); det 

 sidste er Tilfældet med talrige Havfisk, men kendes 

 ikke hos Ferskvandsfisk*). De Æg, der ikke svæver frit 

 i Vandet, siges at være demersale. Nogle Fisk parrer 

 sig, før Æglægningen finder Sted (f. Eks. den alminde- 

 lige Ulk), og Rognen gydes altsaa befrugtet; hos andre 

 udvikles den befrugtede Rogn i Moderens Liv, saa at 

 først de udklækkede Unger gydes (Aalekvabbe, Rødfisk; 

 „levende"-fødende, vivipare Fisk). Hos de Fisk, der 

 parrer sig, er Hannens Kønstap udviklet til et Slags 

 Parringsorgan. Men de fleste Fisk har ikke nogen egent- 

 lig Parring; Hanfisken ytrer sin Kønslyst ved at stryge 

 sig langs Hunnens Sider, og samtidig med eller kort efter 

 Gydningen lader den Mælken gaa frit ud i Vandet over 

 Æggene. 



Naar Rognen gydes, øger den sit Rumfang ved at op- 

 suge Vand; herved vokser Muligheden for en Befrugt- 

 ning, idet Sædfimene lettere finder Vejen til Mikropylen. 

 Men sker Befrugtningen ikke, inden Ægget har opsuget sin 

 Vandmængde, og hertil medgaar der vistnok i Reglen kun 

 faa Minutter, lader den sig vanskelig senere iværksætte, og 

 Ægget gaar i Reglen til Grunde ubefrugtet. Sædfimene har, 

 efterat de er komne i Vand, ogsaa kun en meget begræn- 

 set Tid, i hvilken de er virkedygtige, højst nogle Mi- 

 nutter, og for Fisk, der yngler i rindende Vand, hvor den 

 overflødige Mælk straks skylles bort fra Æggene, kun 

 20—25 Sekunder (Ørred). Intet Under, at et stort Procent- 

 tal af Fiskenes Æg gaar til Grunde uden at være blevne 

 befrugtede. Fiskene yngler under saa vanskelige Forhold, 

 at man næsten kunde tale om „Uhensigtsmæssigheden i 

 Naturen"; thi det viser sig, at Mennesket ved kunstigt 

 Indgreb kan opnaa en langt bedre Befrugtning af Fiske- 

 æggene, end der faas i Naturen. Særlig anvendes denne 

 kunstige Befrugtning overfor Ørredfiskene og foregaar her 



*) Muligvis har dog Ferskvandskvabben pelagiske Æg. 



