32 



saaledes. Den modne Hunfisk „afstryges", idet man ved 

 et let Tryk med Fingrene klemmer den „flydende" Rogn 

 ud af Fisken. Rognen opsamles i et tørt Fad, hvor den 

 altsaa ikke har Lejlighed til at opsuge Vand. Derefter 

 stryges af en moden Hanfisk nogle Draaber Mælk ud paa 

 Rognen, og der røres om med en Fjer, saa at Mælken 

 blandes godt med Æggene. Nu først sættes Vand til, og 

 i samme Øjeblik begynder Æggene at suge Vand og Sæd- 

 fimene at haste om. Ved denne kunstige, „tørre" Befrugt- 

 ning opnaas med lidt Øvelse 100 ^^lo befrugtede Æg. At 

 der i Naturen, hvor forskellige Fiskearter yngler paa 

 samme Sted, maa kunne opstaa Bastarder ved rene Til- 

 fælde er klart, og saadanne kendes da ogsaa mellem 

 flere af Karpefamiliens Arter; gennem kunstig Be- 

 frugtning fremkommer ogsaa meget hyppig Bastarder mel^ 

 lem forskellige Ørredarter. De fleste Fiskearter overlader 

 Rognen til sig selv straks efter Gydningen, hvilket er 

 ensbetydende med, at de fleste Æg ikke naar at udvikles, 

 men bliver ædt forinden. Nogle Fisk tager dog bedre Vare 

 paa Rognen, gemmer den i Bunden (Ørred), fæster den 

 paa Undersiden af Muslingeskaller (Kutlinger), bygger 

 Rede til den, ved hvilken Fisken holder Vagt (Hunde- 

 stejler), eller bærer Æggene omkring, fæstede paa Fiskens 

 Krop (Naalefisk). Klækningen varer en vis Tid, afhængig 

 af Vandets Varmegrad. Fosteret er, særlig i den første 

 Tid af sin Udvikling, meget udsat for at lide Skade; Ufor- 

 sigtighed (Stød) med Ørredæg, der er til kunstig Klæk- 

 ning, medfører saaledes ofte Fremkomsten af tvehovede 

 eller tvehalede Larver, der ikke er levedygtige; naar Fo- 

 sterets Øjne er blevne synlige, er Ørredæggene meget 

 modstandsdygtige, og der sendes aarlig millionvis af„Øjen- 

 æg" ud af Landet. Naar Æggeskallen sprænges, slipper 

 den spæde Fiskeunge ud, men den ligner paa dette Tids- 

 punkt endnu ikke synderlig sine Forældre; hos Arter 

 med store Æg (Ørred) har den nysudslupne Unge en stor 

 Blommesæk under Bugen, og først efterhaanden som 

 denne Blommesæks Næring opbruges, antager Ungen 

 den voksne Fisks Form og begynder at søge sig Føde; 

 hos Arter med smaa Æg maa den udkrøbne Unge, som 

 ikke har noget af Æggets Blomme i Behold, straks gaa i 

 Gang med at bjærge Føden, men hyppig er dens Levevis 

 helt forskellig fra den voksnes, og i Overensstemmelse 

 dermed kan Ungen anlægge en højst ejendommelig Larve- 

 dragt. De senere Aars omfattende Undersøgelser af Hav- 

 fiskenes Biologi har lært os at kende de fleste af vore 

 Havfiskearter fra Æg til voksne og vist os de mærk- 

 værdigste Omdannelser. Hvor stort Tabet er blandt Æg, 

 Larver og Ungfisk, inden den voksne Alder naas, vil for- 

 staas, naar man betænker, at trods det umaadelige Antal 



