41 



Nordfiskene (Lange, Torsk, Kuller, Helleflynder o. a.) er tal- 

 rigst hos os i Aarets første Halvdel. Dette hidrører mulig 

 fra, at de Strømme, der fører Vand ind i vore Farvande, 

 haren efter Aarstiden sydligere eller nordligere Oprindelse. 

 En Livsvane, hvis Forklaring ikke er let, er den for 

 talrige Fisk ejendommelige Tilbøjelighed til flokkevis Sam- 

 menhold i Stimer. Baade Rovfisk og Fredfisk kan gaa 

 i Stime og det saavel i Legetiden som udenfor denne. 

 I Stimerne findes næsten aldrig mere end een Art 

 Fisk; dog sker det, at nærbeslægtede Arter slutter sig 

 sammen. 



Forklaring af nogle i det følgende brugte Udtryk. 



Fiskens Længde eller Totallængde maales (Fig.6), h vis 

 ikke andet udtrykkelig siges, fra Snudespidsen til Spidsen 

 af de midterste Halefinnestraaler, eller hvis disse ikke er 

 de længste (f. Eks. Makrel), da til en Linie gennem Hale- 

 finnens længst bagudrækkende Spids lodret paa Fiskens 

 Længdeakse. Under Maalingen maa Fisken ikke strækkes 

 unaturlig, Halefinnen skal være naturlig spredt og Mun- 

 den lukket. Maalet tages helst ikke paa selve Fisken; 

 det bliver langt paalideligere, naar Fisken lægges paa et 

 Brædt, hvor Snudespids og Halespids afmærkes, og hvor 

 Afstanden mellem Mærkerne bagefter maales. 



Hovedets Længde er Afstanden fra Snudespidsen 

 (Munden lukket) til Gællelaagets 

 bagesteSpids ; er denne enHudflig, 

 medregnes den alligevel (Fig. 6). 



Ved en Finnes Længde 

 forstaas for Ryg- og Gatfinnes 

 vedkommende Afstanden fra 

 dens Forrand til dens Bagrand 

 maalt langs Kroppen, altsaa 

 Længden af Finneroden. Læng- 

 den af Halefinne, Bryst- og Bug- 

 finner er derimod Afstanden fra 

 deres Rod til deres Spids. 



Ved Højden af Ryg- og 

 Gatfinner menes, hvis ikke andet 

 udtrykkelig siges. Længden af 

 de længste Finnestraaler. Staar 

 disse stærkt paa skraa, kan Fin- 

 nens Højde altsaa blive meget større end Afstanden fra 

 dens Yderkant til Kropkanten (Finnens lodrette Højde). 



Fi nnestraaletal se Side 13. 



Undertiden kan det for Artsadskillelsens Skyld være 

 ønskeligt at vide Tallet paa Kroppens skraa Skælrækker. 

 Man finder det oftest ved at tælle Skællene langs en Linie, 



Fig. 18. Skælskema visende 

 otte skraa Skælrækker langs 

 Sidelinien. Denne frembyder 

 her et Par Uregelmæssig- 

 heder. 



