114 



3. Varietas gymnurus Cuvier. Seks — syv Centi- 

 meter lang. Har Plader over Skulder og Bækken som 

 foregaaende, men mangler helt Haleplader og Køle. I 

 Reglen elleve Blødstraaler i Rygfinnen. 



Hos os lever den trepiggede Hundestejle ikke blot i 

 næsten alle ferske Vande, rindende som stillestaaende (i 

 Mosevand dog mindre hyppig), men ogsaa i Fjordenes 

 Brakvand og helt ud i det salte Vand, saa langt Bændel- 

 tangs-Skoven gaar. Størst bliver den i Kattegat (112 mm); 

 Varieteten trachurus tilhører dog ingenlunde udelukkende 

 Saltvandet, men er vistnok den almindeligste ogsaa i 

 Ferskvand, hvor tillige de mindre udviklede Variteter ogsaa 

 kan findes. Udbredelse: hele Europa med Middelhavet 

 og Sortehavet samt hele Nordasien, Island, Grønland, 



Østamerika fra New 



Jersey til Labrador, 



Vestamerika fra San 



. Francisco til Alaska. 



■ Trods sin ringe 



— --A ^~^ "^^^ Størrelse og svage 



t^„ Yandbevæbning vo- 



^ ^ ver Hundestejlen sig 



Pig. 55. Trepigget Hundestejle, 9- i Lag med ret stort 



(Efter Zoologia danica.). gy^te, og da den er 



utrolig forslugen, gør 

 den i Ferskvand stor Skade paa de økonomisk vigtige 

 Fiskearter, dels ved at fortære deres paa Bunden liggende 

 Rogn og Yngelen og dels som Næringskonkurrent ved at 

 tage alle mulige Slags mindre Vanddyr. Den er saaledes 

 blandt Ørred-Yngelens værste Fjender ikke blot i Bækkene, 

 men ogsaa i Dambrugene, hvor det er vanskeligt at hindre 

 Hundestejle-Yngelen i at slippe ind gennem Dammens 

 Tilløb, selv om disse spærres med Riste. De spidse 

 Pigge, der ikke som hos andre Fisk lægger sig ned, naar 

 blot Hovedet sluges forrest, gør Hundestejlen til et lidet 

 attraaværdigt Bytte; men i hvert Fald Aalen og Torsken for- 

 staar dog at faa Piggene til at lægge sig, og de tager mange 

 Hundestejler, hvilket vistnok ogsaa gælder Hornfisken og 

 Laksen; i øvrigt fortærer særlig Terner en stor Mængde 

 Hundestejler, og deres Maver indeholder ofte udelukkende 

 disse. Netop fordi Hundestejlen tjener til Føde for de 

 nævnte Nyttefisk i Foraarstiden, naar den selv trækker ind til 

 Grunden, og der ikke er saa meget andet at faa, bliver 

 den i nogen Grad et Nyttedyr, ligesom den i Aarets første 

 Halvdel bruges meget som Agn paa Torske- og Aale- 

 kroge, og det maa erindres, at den i Saltvand ikke kan 

 gøre synderlig Skade paa Nyttefiskenes Æg og Unger, da 

 disse for største Delen lever pelagisk, vidt fjernede fra 

 Hundestejlens Virkefelt. Udenfor Legetiden strejfer Hunde- 



