142 



karminrøde; hyppig findes to eller tre, undertiden fire, 



mørke Pletter paa hver Side af Kroppen. 



R 150— 186; GO; Br 10— 13; BO; H 7— 8. 



Vaagmæren er truffet i Eksemplarer paa fra nogle og fir- 

 sindstyve Centimeters til op imod halvtredje Meters Længde. 

 Dens kendte Udbredelsesomraade ligger mellem det nord- 

 lige Norge og Island, men rimeligvis gaar den længere 

 mod Nord; kun sjælden træffes den saa sydligt som ved 

 skotske og irske Kyster, og blot fire Gange (Høst 1827, 

 Maj 1879, Februar 1881 og Juni 1886) ved man, at den er 

 fundet hos os, og en saa stor og mærkværdig udseende 

 Fisk bliver ikke let upaaagtet. Betegnende nok er alle 

 fire Vaagmære taget i Nærheden af Skagen, den ene endnu 

 levende, to af de andre strandede paa Kysten; men den 



Fig. 68. Vaagmær. (Efter F. A. Smitt). 



kan dog ogsaa komme et godt Stykke ind gennem Katte- 

 gats dybe Østerrende, som Fundet af et Individ i Gote- 

 borgs Skærgaard i April 1879 og af et andet tæt ved Hel- 

 singborg i Høsten 1860 viser. Vaagmærens Levevis er 

 meget lidt kendt; efter Iagttagelser paa de levende fan- 

 gede, men ganske vist stærkt medtagne, Vaagmære synes 

 Fisken at svømme paa Siden ligesom Flynderne, og dette 

 finder nogen Støtte i, at der jævnlig er paavist Forskellig- 

 heder i de to Siders Udvikling f. Eks. i Øjnenes Størrelse 

 og i en vis Skævhed i Munden. Mindre Individer end 

 det hos os fangede paa treogfirsindstyve Centimeters 

 Længde kendes ikke; men den meget nær beslægtede 

 Trachypterus iris fra Middelhavet har pelagiske Unger 

 med veludviklede Bugfinner og med mærkelige Forlængel- 

 ser af en Del Finnestraaler. 



2. Slimfiskefamilien (Blenniidæ). 



Kroppen er mer eller mindre langstrakt, ikke 

 høj, men stærkere eller svagere sammentrykt. Een, 



