20 



end Torskens, og sidst paa Sommeren er den spredt helt 

 ind i den egentlige Østersø. Allerede om Efteraaret har 

 O-Gr. naaet en Længde af indtil seksten Centimeter. Hvil- 

 lingens økonomiske Betydning er hos os ikke stor paa 

 Grund af Fiskens ringe Størrelse og forholdsvis spredte Fore- 

 komst. Men dens Kød er fortræffeligt, og da den bider 

 livligt paa Krog, er den Genstand for Lystfiskeri fra 

 Havnemoler og lignende Steder; Haandsnørerne agnes 

 gerne med afskallede Blaamuslinger, men Hvillingen bider 

 ogsaa paa anden Agn og gaar hyppig paa Dørg. For andre 

 Landes Trawlfiskeri i Vesterhavet spiller Hvillingen imid- 

 lertid en betydelig Rolle; af de i Aaret 1906 i de nord- 

 europæiske Have fangede 23 Millioner Kilogram Hvilling 

 hidrørte ikke mindre end 19 Millioner fra Vesterhavet. 



Visse Steder paa Vestkysten bruges Navnet Hvilling 

 til at betegne Kulleren. 



4. Skægtorsk (Gådus luscus Linné). 



Svagt Overbid. Afstanden fra Snudespidsen til Øjet 

 er hos den voksne Fisk omtrent lig Øjets vandrette 

 Tværmaal, hos de unge Fisk lidt mindre. Hagen bærer 

 en veludviklet Skægtraad paa Længde med eller lidt læn- 

 gere end Øjets Tværmaal. En Del af Tænderne er ret 

 store. Gattet ligger under den første Tredjedel af første 

 Rygfinne, og Afstanden fra Snudespidsen til Gattet er om- 

 trent en Tredjedel af Totallængden. Skællene er større 

 end hos de foregaaende Torskearter. Sidelinien danner 

 en svag Bue over Brystfinnerne, bøjer lidt nedad under 

 anden Rygfinne og forløber derefter langs Halens Midte. 

 Farven er oventil rødbrun med gylden Glans, nedentil 

 sølvgraa og paa selve Bugen hvid; Sidelinien er brunlig; 

 ved Brystfinnernes Rod sidder der en stor, sort Plet, og 

 overalt, undtagen paa Bugen, er der talrige sorte Prikker; 

 ofte har Fisken mørke Tværbaand. 



R x 12—14; R 2 20-28; R^ 15-20; G l 25-35; G 2 17— 



21 ; Br 17-20; Bu 6; Hx-f 20 22 + x. 



Skægtorsken bliver kun omkring tre Decimeter lang. 

 Talrigst er den ved de engelske og franske Kanalkyster, 

 men den forekommer fra Island til Spanien og i Middel- 

 havet; fra Atlanterhavets amerikanske Kyster er den ikke 



