22 



sidens Midte. Farven er noget vekslende, men hos den 

 levende Fisk i Reglen oventil gulbrun med Kobberglans, 

 nedentil sølvgraa med talrige sorte Prikker; ved Bryst- 

 finnernes Rod findes ingen sort Plet, men ofte foroven 

 Antydning af en mørkebrun Plet; Sidelinien er brunlig. 



R ± 12—15; R 2 19-25; R 3 17—24; G x 25-31; G 2 17- 

 24; Br 17—19; Bu 6; H x + 19—24 -f x. 



Glysen, som tidligere ofte blev anset for samme Art som 

 Skægtorsken, er en af vore mindste Torskearter; den bliver 

 i Reglen kun femten— tyve Centimeter lang, men Glyser 

 paa over femogtyve Centimeters Længde kan undtagelses- 

 vis træffes. Dens Udbredelsesomraade er mindre end 



#| 



Fig. 8. Glyse. (Efter Francis Day). 



Skægtorskens og naar fra omkring Polarkredsen ved den 

 norske Kyst og fra Færøerne ned til det nordlige Frankrig. 

 Glysen holder sig paa Dybder mellem femogtyve og hen- 

 imod halvandet Hundrede Meter ogJfindes hos os vistnok 

 ret almindelig i Vesterhavet, Skagerak og det østlige 

 Kattegat; i Øresund gaar den ned til Lommabugten, hvor 

 der dog næppe fanges mere end nogle faa Stykker aarlig. Af 

 og til er Glysen truffen længere inde i vore Farvande; to 

 Stykker toges i Nekselø Bugten (Efteraar 1901) og tre Stykker 

 i Bugten ved Kiel (15. November 1874). Ved Hallands og 

 Bohusians Kyst skal Glysen træffes Aaret rundt, og ved Ska- 

 gen er mange taget om Sommeren; derimod synes det ude- 

 lukkende at være i Aarets tre sidste Maaneder, at den 

 trænger længere ind i vore Farvande. I øvrigt skal Glysen 

 langtfra være nogen Vandrefisk, men tværtimod være 

 meget stedegen. Dens Føde skal særlig bestaa af Krebs- 

 dyr, men tillige af andre hvirvelløse Dyr og af Smaafisk. 

 Legen foregaar i Maanederne Marts— Juni; Æggene og de 

 spæde Unger er pelagiske. Uden økonomisk Betydning. 



