49 



Hundrede Meters Dybde, men om Sommeren søger den 

 lavt Vand og kan da ofte ses stimevis at forfølge Fiske- 

 yngel inde over Sandrevlerne nærmest Land. Dens Føde 

 bestaar af Smaafisk, Krebsdyr og Orme, og den er rov- 

 begærlig og meget hurtig. Selv efterstræbes den af større 

 Rovfisk og er derfor ogsaa søgt som Agnfisk; den fanges 

 til dette Brug i Landdragningsvaad af grovt Lærred. I 

 Sverige anvendes den i øvrigt ogsaa til Menneskeføde. 

 Tobiskongen er i Stand til i Løbet af et Øjeblik at grave 

 sig ned i Sandbunden, hvor den er i Skjul for sine Fjen- 

 der — Marsvinene siges dog at rode Bunden op for at 

 finde Fisken frem — og skjult i Bunden synes den at ligge 

 største Delen af Døgnet. Nogle Steder bruger man at grave 

 den op ved Ebbetid; lægges 

 den da ovenpaa det fugtige 

 Sand, formaar den med Let- 

 hed at bore sig ned igen. 

 Legen falder i Maj— Juli 

 (August), og Æggene fæstes 

 paa Bunden — vistnok lige- Fig. 27. Hoved af Tobiskonge 

 som den følgende Arts fast- med opspærret Mund. 



klæbede til Sandet paa en (Efter Benecke). 



Dybde af omkring tyve Me- 

 ter; dog skal enkelte løsrevne Æg kunne træffes i Svævet. 

 Ungerne er vanskelige at skelne fra den følgende Arts, 

 men da denne yngler om Høsten, og dens Æg klækkes 

 enten allerede i Høstmaanederne eller i Løbet af Tiden 

 indtil Marts, maa man antage, at de store Mængder Tobis- 

 yngel, der træffes i Aarets første Maaneder i alle vore 

 Farvande, tilhører Sandgrævlingen; Tobiskongens Unger 

 synes at være langt mindre almindelige, idet der fra Juni 

 Maaned kun træffes faa Tobisunger pelagisk. Navnet 

 Tobiskonge tilkommer egentlig kun de store Tobiser, men 

 da disse alle tilhører denne Art, kan det passende an- 

 vendes som Artsnavn. 



2. Sandgrævling (Ammody tes låncea Cuvier). 

 (Ammodytes tobiånus Linné). 

 Kroppen er fortil tydelig højere end tyk. Overkæben 

 kan skydes stærkt frem. Underkæbens Længde er hos de 

 ældre mindre end Kroppens største Højde, hos de yngre 

 lig denne eller endog større. Plovskærbenets Forende er 

 tandløs, men kort foran den sidder en tvedelt, bruskagtig 

 Knude. Randen af Ryg- og Gatfinnen er ikke bugtet. De 



CV. Otterstrøm: Fisk II. 4 



