62 



den anden nedad. Langsommere Svømning foregaar mest 

 ved bølgeformede Bevægelser med Ryg- og Gatfinne; hur- 

 tigere ved Halens Hjælp. Flyndrene lever for en stor Del 

 af Bundens Dyr, men adskillige af dem er i Stand til at 

 gribe svømmende Fisk. Evnen til at antage Farve efter 

 den Bund, paa hvilken de ligger, er stærkt udviklet. Alle 

 Flynderarter har pelagiske Æg. Adskillige Arter opnaar 

 en anselig Størrelse og har godt Kød, hvorfor de, hvor 

 de forekommer i Mængde, er Genstand for betydelige 

 Fiskerier. Forholdsvis størst Betydning har Fiskeri efter 

 Flyndre vel netop i Danmark; i 1911 hidrørte 30°/o af 

 Indtægten af Saltvandsfiskeriet fra Flynderfiskeriet (særlig 

 fra Rødspættefiskeriet). 



Ikke mindre end omkring fire Hundrede Arter hører 

 til Flyndrenes meget naturligt afgrænsede Familie. De 

 henføres til omkring fyrretyve Slægter, der igen samles 

 i fire Underfamilier, der alle er repræsenterede i vor 

 Fauna. 



Oversigt over Underfamilierne. 



1. Overbid 1. Tunger (Soleina). 



Underbid 2. 



2. Munden er lille og dens to Sider uens. Øjen- 



sidens Kæbetænder er tydelig mindre og færre 



end Blindsidens 



2. Egentlige Flyndre (Pleuronectina). 

 Munden er ret stor eller stor. Kæbetænderne 

 er omtrent ens udviklet paa Øjen- og paa 

 Blindsiden 3. 



3. En Bugfinne paa hver Side af Bugranden. Bug- 



finnestraalerne sidder tæt sammen ved Roden. 



3. Helleflyndre (Hippoglossina). 

 Øjensidens Bugfinne sidder i Bugranden, og 

 Bugfinnestraalerne er som Regel ikke tæt- 

 stillede ved Roden 4. Hvarrer (Bothina). 



1. Underfamilien Tunger (Soleina). 

 I Hovedskallens forreste Del er der en kraftig 

 udviklet Brusk (Ethmoidalbrusken), som danner 

 Grundlaget for en mer eller mindre høj, sammen- 



