68 



Marmorering; Øjensidens Brystfinne har en tydelig, vand- 

 ret, sort Plet, der oftest er indfattet med hvidt; Blindsiden 

 er hvid; de uparrede Finner har Kroppens Farve. 



R 79—89; G 61—71; Br 8, 9; Bu 5; H 18. 



Arten er udbredt i Middelhavet og fra Madeira til de 

 britiske Øers Syd- og Vestkyster samt i Kanalen og lidt 

 nordenfor denne. Mulig vil den kunne træffes hos os. 

 Den bliver indtil fire Decimeter lang og holder sig paa 

 lavt Vand. Om Legeforholdene er lidet sikkert kendt.] 



[3. Solea variegåta Donovan. 



Blindsidens forreste Næsebor er noget opsvulmet. 

 Øjensidens Brystfinne er saa lang som eller kun lidt 

 længere end Øjets Tværmaal; 

 Blindsidens Brystfinne er meget 

 mindre. Føletraade findes i et 

 Bælte langs Randen af Hovedets 

 Blindside. Rygfinnen begynder 

 over det øvre Øjes Forkant. 

 Farven er i Reglen brunlig, og 

 der er fem — syv mørke Tvær- 

 baand, der dog hos de ældre 

 opløses i Pletter. 



R63— 77; G 46- 

 2—3; Bu 5; H 18. 



61 ; Br 4—5, 



Arten bliver indtil halvtredje 

 Decimeter lang. Den er udbredt 

 i Middelhavet og langs Europas 

 Vestkyst op til de britiske Øer, 

 hvor den er almindelig sydpaa, 

 men ogsaa er taget ved Skot- 

 land. Den er ikke taget hos os, 

 men kan mulig ved Lejlighed 

 træffes. Den ynder forholdsvis dybt Vand (omkring Hun- 

 drede Meter og mere). Ved England leger den i April— Maj.] 



Fig. 39. Hoved af Solea 



variegata, set fra Blindsiden. 



Br — Brystfinne. (Efter 



Holt & Byrne). 



4. Glastunge (Solea lutea Bonaparte). 



Øjensidens forreste Næsebor er rørformet, Blindsidens 

 noget opsvulmet. Føletraadene paa Hovedets Underside 

 sidder ordnet i Grupper med smalle Mellemrum, hvorved 

 der fremkommer et netlignende Mønster. Rygfinnen be- 

 gynder nær Snudespidsen. Brystfinnerne er yderst smaa, 



