69 



Øjensidens knap længere end og Blindsidens kortere end 

 Øjets Tværmaal; den øverste Straale i Øjensidens Bryst- 

 finne er dobbelt saa lang som de andre Straaler. Side- 

 linien er lige. Farven er mer eller mindre gulbrun med 





■■< 



Fig. 40. Glastunge. (Efter Holt & Byrne) 



mørke Pletter i utydelige Længderækker; Blindsiden er 

 hvid, ofte med en let brunlig Tone; omtrent hver sjette 

 eller syvende Straale i Ryg- og Gatfinnen er helt sort. 



R 65—77; G 50—63, Br 3, 4—5; Bu 5; H 3+ 12 -f 3. 



Længden kan stige til godt tolv Centimeter. I Vester- 

 havet og særlig i dets sydlige Del er Glastungen meget 

 almindelig; dens Udbredelsesomraade 

 omfatter i øvrigt de britiske Øers 

 Kyster, og gaar mod Syd til Spanien 

 og Middelhavet, medens det mod 

 Nord kun naar til Christiania Fjord. 

 Foruden i Vesterhavet findes Glas- 

 tungen hos os i hvert Fald i Skagerak 

 og Kattegat, hvor den ingenlunde er 

 sjælden og f. Eks. trænger helt ned 

 i Isefjord; da dens Forekomst i vore 

 Farvande først blev iagttaget i Halv- 

 femserne i forrige Aarhundrede, er 

 der Mulighed for, at Glastungen vil 

 vise sig at have endnu større Udbre- 

 delse. Dens Levevis ligner Tungens. 

 Den er dog Standfisk paa Sandbund 

 paa fem til tyve Meters Dybde, sjæld- 

 nere paa noget dybere Vand; i Mod- 

 sætning til Tungen gaar den ikke 



Fig. 41. Hoved af 

 Glastunge, set fra 

 Blindsiden. Br-Bryst- 

 finne. (Efter Holt & 

 Byrne). 



