76 



fanget niogtredive Centimeter lang. Dens Udbredelses- 

 omraade naar fra den biskayiske Bugt til Island, Murman- 

 kysten og det hvide Hav. Hos os er den almindelig i 

 alle vore Farvande og gaar i den egentlige Østersø helt 

 ind til Gotland. Om Sommeren træffes den næsten alle 

 Steder i Bændeltangsomraadet og paa den blandede Bund; 

 derimod træffes den ikke inde paa Sandrevlerne eller 

 oppe i Aamundingerne. Det er dog kun en Del Fisk af 

 de ældre Aargange, der gaar ind i Bændeltangen; Resten 

 saavel som I- og O-Gruppen træffes længere ude, fra fem 

 ned til omkring tresindstyve Meters Dybde; de ældste 

 Isinger holder sig i Reglen udenfor 10 Meter Kurven. 

 Dens Føde bestaar af ikke for haardskallede Snegle og 

 Muslinger, Orme og Pighude og lejlighedsvis Smaafisk 

 samt særlig af forskellige Slags Krebsdyr. Legen foregaar 

 hos os fra sidst i Januar til midt i Juli, men trækker dog 

 enkelte Steder ud til September. Hver Hun gyder i een 

 Legetid gennemsnitlig et halvt til et helt Hundrede Tu- 

 sinde Æg; Gydningen af disse Æg strækker sig over et 

 ret langt Tidsrum. Æggene og den pelagiske Yngel er 

 almindelige overalt i vore dybere Farvande (ogsaa i Born- 

 holmsdybet), men naar Ungerne har naaet en Længde af 

 indtil fjorten Millimeter, søger de, endnu før Forvandlingen 

 er afsluttet, Bunden paa mindst tyve Meters Dybde, og er 

 derfor i Modsætning til de følgende Arters Unger ikke 

 lette at iagttage, før i en senere Alder, naar de gaar nær- 

 mere Stranden og tillige lettere fanges i de brugelige 

 Redskaber. Ungerne lever hovedsagelig af smaa Krebs- 

 dyr. De store Isingers Kød er fortrinligt, men det er 

 noget forskelligt efter Fiskens Opholdssted, hvilket vel 

 vil sige efter dens Føde. Isingen er vanskelig at forsende 

 levende og er derfor heller ikke Genstand for noget selv- 

 stændigt Fiskeri, men fanges meget i Snurrevaad sammen 

 med Rødspætter og i Sættegarn, Bundgarn, Drivgarn o. 1. 

 Mange af de fangede Isinger bortkastes, andre sælges med 

 anden Affaldsfisk til Ørredfoder, men en Del gaar dog til 

 Menneskeføde. Paa Grund af den senere Legetid er Isin- 

 gen først paa Vaaren gennemgaaende i bedre Ernærings- 

 stand end Rødspætten. Fiskeristatistikken for Aar 1911 

 opgiver, at der i Vesterhavet fangedes c. 86.000 kg, i 

 Kattegat c. 48.000 kg, i Bælthavet c. 60.000 kg og i Øster- 

 søens egentlige Del c. 11.000 kg, medens Fangsterne i de 

 øvrige Farvande har været mindre betydende og ikke 

 nævnes ; i alt sættes Indtægten af Isingfiskeriet til 27.136 Kr., 

 hvilket giver 0,i8°/o af det samlede Saltvandsfiskeriudbytte 

 og 13 Øre pr. Kilogram Ising. For 1912 var de tilsvarende 

 Tal: Vesterhavet c. 647.000 kg, Kattegat c. 74.000 kg, Bælt- 

 havet c. 75.000 kg, den egentlige Østersø c. 10.000 kg; i 



