108 



Skæl har talrige, fine, børstelignende, opstaaende Torne. 

 Sidelinien danner en ret stærk Bue over Brystfinnerne og 

 er derefter ret. Farven paa Øjensiden er mørkere eller 

 lysere brun eller graalig med tydelige, store, sorte eller 

 mørkebrune Pletter, af hvilke en bag Sideliniens Bue er 

 særlig iøjnefaldende, og ofte tillige med mindre, røde Pletter; 

 paa Hovedet et sort Tværbaand; Blindsiden er hvid; Øjen- 

 siden har et ejendommeligt laaddent eller haaret Udseende, 

 der skyldes Skællenes Torne. 



Fig. 55. Haarhvarre. (Efter F. A. Smitt). 



R 87-101; G 65—89; Br v 11—12, h 10-12; Bu 6; 

 H x-f 12— 14 + x. 



Haarhvarren bliver lidt større end den foregaaende 

 Art, men kendes dog ikke over 225 mm lang. Hunnerne 

 er de største. Haarhvarren er udbredt fra Norges Kyst 

 i det mindste op til Polarkredsen og ned til den bis- 

 kayiske Bugt. I vore Farvande trænger den længere ind 

 end de to foregaaende Arter; den er taget ved Lønstrup 

 (2 Stkr., Maj 1910), Skagen (December 1897, Februar 1898, 

 Februar 1905), Frederikshavn (1900?), Hov pr. Hals (Sep- 

 tember 1904) og ud for Meilgaard (1887), og ned langs 

 den svenske Skageraks- og Kattegatskyst er den ikke 

 sjælden; i det nordlige Øresund forekommer den ved 



