120 



Gedden er en udpræget Rovfisk; den tager kun le- 

 vende Bytte, som yngre mest Fiskeunger, Insekter og Krebs- 

 dyr, som voksen væsentlig Fisk (særlig Skaller), men og- 

 saa Frøer, Snoge, Ællinger, Vandrotter o. L, og ikke sjæl- 

 den forgriber den sig paa Dyr, som den ikke kan magte; 

 det skal saaledes være hændet, at en Gedde har slugt 

 Hovedet af en Svane, medens denne afsøgte Bunden, og 

 derved har afstedkommet begges Død. Derimod er det 

 næppe rigtigt, at store Gedder skal kunne angribe 

 svømmende Børn. Bundfisk som Aal og Suder er ikke 

 saa udsat for Gedden som Fisk, der bevæger sig højere 

 i Vandet, thi Geddens Øjne er noget opadvendte. Den 

 lader sig ikke afskrække af Aborrens Pigge, der lægger sig, 

 naar Hovedet sluges forrest; derimod skal den ikke gerne 

 tage Hundestejler. Geddens Graadighed er saa stor, at 

 den anfalder Fisk af sin egen Størrelse; dette umuliggør 

 kunstig Opdræt af Yngelen udover det første Par Maane- 

 der; holdes Yngelen længere indespærret i Damme, trives 

 nogle faa Stykker fortræffelig, medens alle de andre bli- 

 ver ædt. I Udstillingsakvarier med opdrættet Geddeyngel 

 ser man ofte talrige af de omkring 5—7 Centimeter lange 

 Geddeunger staa med Halen af en af deres Kammerater 

 ud af Munden; og man bliver tit Vidne til, hvorledes en 

 af Fiskene pludselig griber en af de andre, der da er 

 dødsens, hvis Røveren kan faa den vendt rigtig, nemlig 

 med Hovedet forrest, hvorved den overfaldne hindres i 

 at bevæge Gællelaagene og snart kvæles; endnu nogle 

 Timer senere rager den slugte Fisks Hale ud, men for- 

 svinder, efterhaanden som den overordentlig livlige For- 

 døjelse skaffer Plads til den. Lykkes det ikke Gedden 

 at faa drejet sit Offer med Hovedet forrest, kan den gaa 

 længe med det i Munden, indtil den til sidst opgiver det 

 og lader Byttet svømme (noget Lystfiskere ogsaa ofte er- 

 farer). Undertiden sker det, at Gedden under de vold- 

 somme Slugebevægelser faar den overfaldne Fisks Hoved 

 ud gennem en af sine Gællespalter, hvor det fastholdes 

 af Tandbevæbningen; dette kan da volde begges Død. 

 Geddens Graadighed gør, at den som Regel kommer til 

 at præge Fiskebestanden i de Vande, hvor Mennesket ikke 

 griberind. End ikke om Vinteren under Isen ophører den at 

 æde, lige saa lidt som i Legetiden, da andre Fisk dog plejer 

 at faste. Saa udpræget en Rovfisk kan selvfølgelig kun 

 under Legen færdes sammen med sine Lige; hele den 

 øvrige Tid holder den sig ensom. Den jager ikke sit 

 Bytte, men staar oftest rolig i Kanten af Grøden kun be- 

 vægende Rygfinnens Bagrand; først naar den ser Byttet, 

 skyder den med stor Hurtighed løs paa det og griber det. 

 Legetiden falder i Marts— April Maaneder, stundom alle- 



