124 



ved Modningen falder frit ud i Bughulen. Rudi- 

 mentære Æggeledere kan findes, men i Reglen 

 føres Æggene direkte fra Bughulen ud gennem en 

 Aabning bag Gattet (porus genitalis). Sædstokkene 

 og deres Udførselsgang forholder sig som hos andre 

 Benfisk. Hyppig ydre Kønsforskelle. 



Familien rummer adskillige af de i økonomisk og i 

 sportslig Henseende værdifuldeste Fisk. Flere af Arterne 

 har en betydelig Tilpasningsevne, hvilket f. Eks. medfører, 

 at der af en Del findes saavel Standformer som Vandre- 

 former. Saa vidt man kan se, befinder en Del af Slæg- 

 terne sig i en livlig Artsdannelse; der har næppe indenfor 

 nogen anden af Fiskefamilierne været mere afvigende 

 Meninger om Arternes Begrænsning. Nu regnes der med 

 omkring 120 Arter, der henføres til en Snes Slægter. Fem 

 af disse har Arter hos os. 



Oversigt over Slægterne. 



1. Kæbetænderne er veludviklede og sidder fast. . . 2. 

 Kæbetænder mangler helt, eller de er rudimen- 

 tære og løst siddende 4. 



2. Rygfinnens Rod er meget kortere end Hovedet. 3. 

 Rygfinnens Roder lige saa lang som eller længere 



end Hovedet. 3. Stallingslægten (Thymållus). 



3. Kroppen er halvt gennemsigtig. Ufuldstændig 



Sidelinie. Lange og smalle Gællegitterstave. . 



2. Smeltslægten (Osmérus). 

 Kroppen er ikke gennemsigtig. Fuldstændig 

 Sidelinie. Temmelig grove Gællegitterstave. . 



1. Lakseslægten (Sålmo). 



4. Plovskærbenet er tandløst. Syv— ti Gællehud- 



straaler 5. Heltslægten (C or ego nus). 



Plovskærbenet bærer Tænder. Seks Gællehud- 

 straaler .... 4. Guldlaksslægten (Argentina). 



i. Lakseslægten (Sålmo Artedi). 



Formen er elegant, middellangstrakt og noget 



sammentrykt. Munden er stor og væbnet med 



kegleformede, tilspidsede og fastsiddende Tænder 



paa Mellem- og Overkæbeben, Ganeben, Plovskær- 



