127 



hyppigst er der to— tre Tænder i en Tværrække fortil 

 og bag den een — fire Tænder langs Midten (Tænderne 

 falder dog af hos gamle Fisk); udfor de forreste af Tæn- 

 derne er Plovskærbenet svagt indknebet (Fig. 60). Hos de 

 voksne er alle Gællegitterstavene — ogsaa de øverste og 

 nederste — paa første Gællebue stavformede (Fig. 62). Hos 

 unge Laks (før Udvandringen) er Brystfinnerne forholdsvis 

 længere end hos unge Ørreder. Gatfinnen er derimod for- 

 holdsvis lille ogsaa hos ældre Fisk, men i Legetiden vokser 

 den. Halefinnen er som Regel indskaaretog har oftest spidse 

 Hjørner. Skællene er større end hos Ørreden ; i en Række fra 

 Fedtfinnen skraat bagud til Sidelinien (det gennemborede 



Fig. 61. Laks; blank. (Efter Hein & Winter). 



Skæltaltmed) er der omkring 1 1 — 15 (hyppigst 12—14) Skæl. 

 Sidelinien er fuldstændig. Farven er gennemgaaende kraf- 

 tigere end Ørredens saavel i som udenfor Legetiden, men er 

 i de forskellige Livsafsnit saa forskelligartet, at den ligesom 

 de til Tider yderst udprægede Kønsforskelligheder bedst 

 omtales i det følgende under Levevisen. 



R 12—15; F; G 10—14; Br 11 — 16; Bu 8-10; 

 H x -4- 19 -f- x. 



Som det fremgaar af det foranstaaende sammenlignet 

 med Ørredens Artskendetegn, kender man ikke noget 

 enkelt, ufejlbart Skelnemærke mellem Laks og Ørred. 

 Det skyldes for største Delen den betydelige Forskel, der 

 er paa Laksen, saavel som paa Ørreden, under deres for- 

 skellige Livsafsnit. Men til Trods herfor vil de to Arter 

 som oftest let kunne skelnes paa deres hele Ydre (deres 

 „Habitus"), paa Samvirkningen mellem de mange Smaa- 

 forskelligheder, af hvilke næppe nogen enkelt alene vilde 

 være gyldig som Skelnemærke (Fig.63). Blandt de Karakterer, 



