128 



der særlig bidrager til at give Laks og Ørred det forskel- 

 ligartede Udseende, kan af de foran omtalte fremhæves føl- 

 gende tre, der er ret bekvemme at fæste Øjet ved: 



1. Skællenes Antal mellem Fedtfinne og Sidelinie. 



2. Gatfinnens Størrelse i Forhold til Halestilkens Længde. 



3. Halestilkens Slankhed. 



Men for den, der ikke ved jævnlig Iagttagelse af de 

 to Arter er bleven fortrolig med deres normale Ydre, vil 

 Gællegitterstavene paa første^ Gællebue i Reglen være 



det bedste Skelne- 

 mærke for de ældre 

 Fisk, medens Fedt- 

 finnensMangel paa rød 

 Farve kan tjene til 

 Kendetegn paa deunge 

 Laks i Modsætning til 

 de unge Ørreder, hvis 

 Fedtfinne oftest er mer 

 eller mindre rød. 



Laksen kan blive 

 noget over halvanden 

 Meter lang og naa en 

 Vægt af seksogtre- 

 dive Kilogram; saa- 

 danne Kæmper er dog 

 sjældne, og hos os fan- 

 ges nu næppe Laks 

 paa over 125 cm og 

 en Vægt af 25 Kilogram. Laksens Udbredelsesomraade om- 

 fatter Kysthavene og de dertil løbende Vandløb i det nordlige 

 Atlanterhavs nordlige Del, Davisstrædet og Ishavet, men i 

 disse sidste kun paa saadanne Strækninger, hvor Vandet er 

 forholdsvis varmt; ved Europa findes den fra Petschorafloden 

 (ved den kariske Port), Hvidehavet, Murmankysten, Norge, 

 hele Østersøomraadet og videre sydpaa til den portugisiske 

 Kyst, hvor den er sparsom, samt ved de britiske Øer, 

 Færøerne og Island; desuden gaar den op i enkelte grøn- 

 landske Elve og ved Nordamerikas Østkyst lever den 

 fra den sydligere Del af Labrador ned til Cap Cod. Inden- 

 for dette Omraade lever Laksen saavel i Kysthavene som 

 i de deri mundende Vandløb og til Dels i Søerne; om 

 den ogsaa lever længere til Søs, ude i de mellemliggende 

 Dele af Atlanterhavet, vides endnu ikke. Den er indført 

 til Australien, Tasmanien og Ny-Zeeland. Man kan adskille 

 to Former af Laksen, en Vandreform (formå typica) 

 og en Standform (formå lacustris S. Hardin, formå 

 relicta Malmgren). Standformen lever i nogle større Søer 

 (Venern, Ladoga), fra hvilke den stiger op i Tilløbene for 



Fig. 62. Første Gælle af en Laks. 

 (Omtegnet efter Zoologia danica). 



