142 



vand, medens de, der skal lege, oftest faar en tyk Hud 

 og smudsige, mørke Farver. Fordelingen af Farverne er 

 meget vekslende, men oftest er Ryggen sortagtig faldende 

 i det rødbrune, Siderne skiddent rødbrune med mange 

 mørkt rødbrune Pletter, Bugen skiddent sølvfarvet, blyants- 

 farvet eller sodfarvet, undertiden sorteblaa, gulbrun eller 

 orangefarvet; Fedtfinnen rødbrun, stundom livlig orange- 

 farvet paa den bageste Del; de røde Pletter paa Siderne 

 er oftest rødbrune, men har jævnlig en mørkt purpurrød 

 Kerne omgivet af en kirsebærrød Ring, udenom hvilken 

 der er en bred, hvidgul Ring. Hos Hannen udvikles en 

 stor Underkæbekrog, der passer ind i et Hul paa Snudens 

 Underside (Fig. 68). Af de ved Norge første Gang indvan- 

 drende Ørreder bliver oftest kun nogle Hanner modne, idet 

 Hannerne tidligst bliver modne i deres andet Aar, Hun- 

 nerne i deres tredje. Under Vandringen kan Ørreden 

 ligesom Laksen overskride Forhindringer, der skulde synes 

 uoverstigelige, og den foretager maaske endda nok saa 

 lange Vandringer, idet den paa Grund af sin mindre Stør- 

 relse kan søge længere op mod Kilderne. Gydningen 

 tager ikke saa stærkt paa Ørrederne som paa Laksene, 

 og Gydemærket i Skællene er ikke saa tydeligt. Nedfalds- 

 ørreden søger til Dels ud i Havet allerede om Efteraaret, 

 men mange venter til Foraaret inde i Ferskvand. Rimeligvis 

 gaar Havørreden ofte gold Vinteren over. Det lader til, at 

 Ørreden almindeligvis ikke opnaar nogen høj Alder (c. 8 Aar). 



Søørreden (formå lacustris) findes hos os i en 

 Del Søer i Gudenaaens Opland (Mossø, Salten Langsø, 

 Silkeborg Søerne, Hald Sø, Rindsholm og Ved Sø og 

 enkelte andre Steder (Flyndersø), der ved Vandmøller 

 o. 1. er bleven aflukkede fra Opgang af Havørred. Sø- 

 ørreden søger fra Søerne op i disses Tilløb for at lege, 

 og i Legetiden faar den en lignende broget Dragt som 

 Havørreden, medens den under Opholdet i Søerne ligner 

 en blank Havørred. De sølvblanke Søørreder, der kan 

 gaa golde Vinteren over, er tidligere blevet anset for en 

 særlig Art (Salmo Schi efferm iilleri Bloch). I forskel- 

 lige af vore større Vandløb (f. Eks. Varde Aa) træffes der 

 vistnok Ørreder, som ikke vandrer ud i Havet, men som 

 udenfor Legetiden holder sig i det nedre Aaløb og her 

 bliver blanke („Aaørred"). 



Bækørreden (formå fårio) har rimeligvis tidligere 

 været meget almindeligere hos os end nu. Endnu er den 

 mer eller mindre hyppig i de fleste jydske, mindre Vand- 

 løb, selvom der er adskillige, hvor den helt mangler; paa 

 Fyn er den ikke almindelig, og paa Sjælland findes den 

 kun i faa Vandløb (mangler saaledes vistnok i hele Sus- 

 aaens Opland); i de bornholmske Vandløb skal den være 



