166 



gene er ikke klæbende. Klækningen varer kun et Par 

 Uger. Stallingens Vækst undersøgtes i Sommeren 1909 i 

 en Elv i Finmarken og var her saaledes: 



Alder i Aar , 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 



Gennemsnitsl. i cm I 22, 5 27,s 32.o - 40,,, - 46,o - 45,o 46,5 49,o 

 Gennemsnitsvægt i g 82 180 297 - 611 - 800 - 900 963 1000 



Antal Fisk undersøgt I 22 67 9 9 10 1 4 1 



Andet Steds er der dog fundet en langt hurtigere Vækst, 

 og saaledes vil den rimeligvis ogsaa være hos os. 



Stallingerne holder sig ofte i smaa Stimer. De er 

 livlige og ikke særlig sky Fisk, som holder sig mere i 

 Bevægelse end Ørreden, og som ligesom denne er Gen- 

 stand for Lystfiskeri; Stallingen fiskes fortrinsvis paa Flue, 

 der ikke maa være ret stor. Først fra August har Stal- 

 lingen genvundet sit Huld efter Legen, men dens Kød er 

 nu fortræffeligt og kan kappes med Ørredens. Hos os 

 har den næppe noget Steds Betydning uden som Sports- 

 fisk. Ogsaa Stallingen har en ejendommelig Lugt, der er 

 bleven sammenlignet med Lugten af Timian og har givet 

 Anledning til Navnet Thymallus. 



4. Guldlaksslægten (Argentina Artedi). 



Formen er langstrakt, noget sammentrykt og 

 kantet; Gattet ligger forholdsvis meget langt til- 

 bage. Munden er lille. Mellem- og Overkæbe- 

 benene er korte. Tænderne er smaa og spidse og 

 findes kun i enkelt Række paa Forkanten af Tun- 

 gen og paa Plovskærbenet samt i et Par uregel- 

 mæssige Rækker paa Ganebenene, medens Kæ- 

 berne er tandløse. Seks Gællehudstraaler. Gælle- 

 gitterstavene er temmelig korte, brede og glatte 

 og ikke talrige. Rygfinnen er kort. Bugfinnerne er 

 fæstet under Rygfinnens bageste Del; deres Under- 

 side er skælklædt ved Roden, og de har et skæl- 

 klædt Vedhæng. Sidelinien er fuldstændig. Bi- 



