169 



og Undergællelaaget er svagt S-formet bøjet. Paa første 

 Gællebue er der tretten eller fjorten Gællegitterstave. Bryst- 

 finnerne har tretten eller fjorten Straaler. Skællene er 

 meget store, tynde, og de fleste falder let af; de er glatte 

 eller har meget smaa, bagudrettede Torne paa den bage- 

 ste Del. Sidelinien er lige og har omkring tooghalv- 

 tredsindstyve Skæl. Farven er lys olivengrøn paa Ryggen, 

 blaalig over Sidelinien, sølvskinnende paa en Stribe under 

 denne og gulhvid med gyldent Purpurskær under Bugen; 

 Snudespidsen og Øjenhulens Overkant er sorte; den le- 

 vende Fisk skal være noget gennemsigtig. 



R 9-11; F; G 12—13; Br 13-14; Bu 11; H x + 

 19 + x. 



Strømsilden bliver ikke meget over femogtyve Centi- 

 meter lang. Den er en noget sydligere Art end Guld- 



Fig. 76. Strømsild. (Efter F. A. Smitt). 



laksen og holder sig paa lavere Vand end denne, sæd- 

 vanlig paa tredive til halvfemsindstyve, men undertiden 

 paa et Par Hundrede Meters Dybde. Den kendes fra 

 Norges Kyst, fra Namsens Fjord og sydefter, og fra hele 

 Vesteuropas Atlanterhavskyst samt fra Middelhavet; ende- 

 lig er det rimeligvis den samme Art, som lever ved Ny- 

 Zeeland. Ved Norge er den forskellige Steder almindelig, 

 saaledes i Kristiania Fjord. Mærkelig nok synes den kun 

 sjælden fanget ved den svenske Skagerakskyst (Strømstad, 

 12. December 1879 (det afbildede Eksemplar), 1. November 

 1907; Gullmar Fjords Dyb, Maj 1907 og (2 Stkr.) Efter- 

 sommeren 1907). Nærmere dansk Kyst vides den ikke 

 taget. Legetiden er vistnok hovedsagelig i Foraarsmaane- 

 derne. Æggene er mindre end Guldlaksens (1,7 — 1,9 mm 

 i Tværmaal) og svæver i de nedre Vandlag. Skønt Fisken 

 synes at leve mest i de fri Vandlag, er det dog gerne 

 Bunddyr (Orme og Krebsdyr), der træffes i dens Mave. 

 Den lugter stærkt af Agurker, men kommer alligevel lejlig- 

 hedsvis paa de norske Fisketorve. Den er uden økono- 



