181 



eller bagtil tillige af Overkæbebenene. Gællelaa- 

 gene er ofte tynde og ufuldstændige. Een Rygfinne 

 og een Gatfinne findes. Bryst- og Bugfinner er til 

 Stede. Bag Rygfinnen er der en Fedtfinne. Naar 

 Skæl findes, er de tynde, store eller middelstore. 

 Sidelinie findes i Reglen. Paa Kropsiderne er der 

 oftest selvlysende Pletter. Bigæller er oftest til 

 Stede. Svømmeblæren er enkelt og uden Forbin- 

 delse med Hjernekassen. Æggestokkene er nor- 

 malt byggede. 



Laksesildene er for største Delen Dybhavsfisk eller 

 søger kun om Natten op til Overfladen sammen med de 

 Vingesnegle o. 1., der rimeligvis udgør deres Føde; en 

 Del hører dog hjemme i den varme Zones Kysthave. 

 Nogle Laksesild har større, selvlysende Flader f. Eks. oven- 

 paa Hovedet, men hyppigst er Lyspletterne smaa og rund- 

 agtige. Et saadant Lysorgan sidder i en Fordybning i 

 Huden; det omgives mod Huden af mørke Farveceller, 

 indenfor hvilke der er en lysbrydende Hinde, men er 

 udadtil dækket af en gennemsigtig Yderhud, der er for- 

 tykket til en Slags Linse. Organets Indre bestaar af rør- 

 formede Kirtler, der undertiden ligger omkring et Hul- 

 rum, som kan have Udførselsgang. I hvert Fald nogle af 

 Laksesildene kan efter Behag lyse eller ikke lyse. Hos den 

 døde Fisk er Pletterne perlemoderagtige og gullige. Der 

 kendes over Hundrede Arter. Ved vore Kyster ind- 

 driver undertiden Eksemplarer af de nordatlantiske Arter; 

 foreløbig er kun fire Arter taget, men der synes Mulighed 

 for, at ogsaa andre lejlighedsvis maatte kunne forekomme. 

 Laksesildene kan deles i to Underfamilier. 



Oversigt over Underfamilierne. 



Munden begrænses oventil dels af Mellem- 

 kæbebenene, dels af Overkæbebenene. Alle 

 har Lyspletter 1. Stomiatini. 



