183 



finnen er lang, men bagtil lav. Brystfinnerne 

 er middellange og sidder fæstet langt nede. Bug- 

 finnerne er smaa og sidder under Rygfinnens Be- 

 gyndelse. Halefinnen er dybt indskaaret. Huden 

 er sølvskinnende. Skællene er yderst tynde og 

 løstsiddende. Langs Bug og Hale er der to Ræk- 

 ker perlemoderskinnende, selvlysende, runde Smaa- 

 pletter, og paa hver Side af Bugen mellem Bryst- 

 og Bugfinnernes Rod er der en anden Række af 

 lignende Pletter. Lyspletter kan ogsaa findes paa 

 Gællelaagene og Gællehudene. Bigæller findes. 

 Svømmeblære findes. 



Slægten har hjemme i Middelhavet og det nordlige 

 Atlanterhav. Af de fire Arter er een taget hos os. 



1. Maurolicus miilléri Gmelin. 

 (Zoologia danica: Maurolicus pennåntii). 



Den største Krophøjde gaar omkring fem Gange eller 

 noget mere op i Totallængden, samt omkring 4 x /3— 4 l /-> 

 Gang i Afstanden fra Underkæbespidsen til Roden af de 

 midterste Halefinnestraaler. Hovedets Længde er større 

 end Kroppens Højde. Rygfinnen begynder snart over og 

 snart lidt længere fremme end Bugfinnernes Rod, og den 

 slutter omtrent over Gatfinnens Forkant. Fedtfinnens Rod 

 er længere end Rygfinnens. Foran Bugfinnerne er der 

 paa Bugkanten tolv— tretten Par perlemoderskinnende 

 Pletter, hvoraf de forreste ligger noget foran Brystfinne- 

 rodens forreste Del; paa hver Side af Gællebroen er der 

 seks Pletter. Store, hindeagtige og meget løst siddende 

 Skæl. Sidelinie mangler. Farven er glinsende brun, grøn 

 eller sort paa Ryggen, hos den levende Fisk med to zigzag- 

 formede, lysere Striber paa hver Side af Ryggen; den øv- 



