184 



rige Del glinsende sølvhvid med et mørkt Baand paa hver 

 Side tværsover Halefinnens Rod; Lyspletterne er blegt 

 blaalige (paa Spriteksemplarer gullige) og har sorte Kanter, 

 saa at der kan dannes sorte Baand, hvor de staar tæt; paa 

 Fisk, der har bevaret Skællene, skal Farven være gullig 

 med rød Tone. 



R 10—11; F; G 24-37; Br 16—19; Bu 7; H x + 

 19 + x. 



Denne Laksesild bliver seks, højst syv Centimeter 

 lang. Den er udbredt over det nordlige Atlanterhav, hvor 

 den kendes saavel fra amerikansk Kyst som fra Island, 

 Færøerne, Norges Kyst fra Gjæsvær (ved Nordkap) syd- 

 efter, de britiske Øer og Bretagne. Rimeligvis er den ikke 



<<$■ 



Fig. 82. Maurolicus mulleri. (Efter Zoologia danica). 



artsforskellig fra en af Middelhavets Laksesild og mulig- 

 vis heller ikke fra en ved Ny-Zeeland levende. Den er 

 taget en halv Snes Gange ved Skageraks og det nordligste 

 Kattegats svenske Side, oftest opskyllet, men een Gang i 

 en Torskemave og en anden i en Sild paa 31 Centimeters 

 Længde (7 cm, udfor Vinga, 8. September 1885). Paa dansk 

 Kyst er den fundet mellem Lønstrup og Hirtshals (6 cm, 

 18. Maj 1880) og ved Snekkersten (25. Marts 1903); ude i 

 Skagerak er der fanget tre Stykker i Yngeltrawl ved Bun- 

 den paa to Hundrede Meters Dybde (1907). Fisken lever 

 sikkert af Svævets Krebsdyr, og om Natten stiger den 

 vistnok op mod Overfladen fra de dybe Vandlag, hvor den 

 holder sig om Dagen. Den kan træffes sammen med 

 Smaasild, men kan ogsaa gaa i store Stimer med sine 

 Artsfæller, og saadanne Stimer skylles undertiden op 

 (Lyngens Fjord i Finmarken, 1866; Skotland). Legen fal- 

 der rimeligvis om Vinteren eller i det tidlige Foraar. Æg- 

 gene er faa, men store. 



