190 



ner hinanden i Form. Een af de tre sikkert kendte nord- 

 atlantiske Arter er vist i Figur 85. Denne Art er dog 

 ikke taget os hos, derimod den nedenstaaende. 



1. Paralépis atlånticus Krøyer. 



Hovedets Længde gaar 4,6 Gange op i Totallængden. 

 Tandvæbningen er forholdsvis svag, uden længere Tænder. 

 Afstanden fra Fedtfinnen til Halefinnen er forholdsvis stor. 

 Br 15; G 20. Bugfinnerne er fæstet under Rygfinnen. Side- 

 liniens Skæl bestaar af en forreste, smallere Del og én 

 bageste, bredere med en enkelt Aabning. 



I Maj 1865 opskylledes ved Skagen to efter Sigende 

 ensartede Fisk, af hvilke den først fundne ikke blev vare- 

 taget, medens den anden, der blev fundet et Par Dage 

 senere, blev sendt til Krøyer, som undersøgte og beskrev 

 den omtrent en halv Meter lange og desværre stærkt be- 

 skadigede Fisk. Krøyer hældede til den Anskuelse, at 

 han havde en ny Paralepis-Art for sig, som dog var nær- 

 beslægtet med P. krøyéri Liitken. Hvorvidt han havde 

 Ret, lader sig endnu ikke afgøre, da Originaleksemplaret 

 er gaaet tabt, og der ikke senere noget Steds er fanget 

 nogen til Beskrivelsen svarende Paralépis. Imidlertid har 

 det for nylig vist sig, at der kendes flere Arter af Para- 

 lepis-Unger end af de voksne, saa det er langtfra ude- 

 lukket, at P. atlånticus virkelig vil vise sig at være en 

 selvstændig Art. 



4. Sildefamilien (Clupeidæ). 



Formen er i Reglen langstrakt, og hyppig er 

 Bugkanten skarp. Ingen Skægtraade. Overkæbe- 

 kanten dannes fortil af Mellemkæbebenene, paa 

 Siderne af Overkæbebenene. En større eller min- 

 dre Del af Hovedets Sider kan være dækket af en 

 „Fedthinde", der, naar den er fedtfyldt, kan skjule 

 en Del af Øjet. Flere eller færre af Mundknoglerne 

 bærer som Regel fine Tænder, der dog undertiden 



