192 



1. Underfamilien Ansjoser (Engraulidini). 



Munden er meget stor. Overkæben rager ud 

 over Underkæben. Overkæbebenene er lange og 

 er ikke eller kun lidet fremskydelige. 



1. Ansjosslægten (Engraulis Cuvier). 



Formen er langstrakt og noget sammentrykt. 

 Snuden er mer eller mindre kegleformet og ræk- 

 ker som oftest ud over Underkæben. Overkæbe- 

 benene er lange og naar meget længere tilbage end 

 Øjets Bagkant og hen til eller næsten hen til Under- 

 kæbens Bagende. Mellemkæbebenene er smaa. 

 Tænderne er i Almindelighed meget smaa, og de 

 forekommer sædvanlig paa Kæberne, Ganebenene, 

 Plovskærbenet og to af Vingebenene (Mesoptery- 

 goideum og Pterygoideum), men paa Kæberne er 

 de ofte utydelige. Overgællelaaget er smalt. Gælle- 

 hudene er fortil forenede paa en kort Strækning, 

 men de er ikke forbundne med Gællebroen. Ni — 

 fjorten Gællehudstraaler. Gællegitterstavene er 

 lange, fine og talrige. Rygfinnen sidder nær ved 

 eller noget foran Dyrets Midte og noget længere 

 tilbage end Bugfinnerne. Gatfinnen er middellang 

 eller lang; den er ikke forbunden med Halefinnen. 

 Kroppen dækkes af temmelig store, tynde og let 

 affaldende Skæl; der er ingen Kølskæl langs Bug- 

 kanten. 



Ansjoserne er Havfisk, men nogle af dem kan under- 

 tiden gaa op i Vandløbene. De hører særlig hjemme i 

 det indiske Ocean og Øhav samt ved Nord- og Syd- 

 amerikas Kyster. Der kendes femogtyve Arter, af hvilke 

 kun een lever ved Europa; denne forekommer ogsaa hos os. 



