194 



Strand i Køge Bugt (13. August 1903), og mærkelig nok toges 

 den i to paa hinanden følgende Aar i flere Eksemplarer ved 

 Fyens Nordkyst (Flaskens Bugt ved Bogense, 7 Stkr., 

 15. Juni 1884; Baaringvig, 4 Stkr., Efteraar 1885). Ansjosen 

 kan dog gaa endnu længere ind i Østersøen; den skal af og 

 til fanges i den vestlige Østersø (Kiel Fjord; Eckernførde, 

 Vinter; Travemunde, 2 Stkr., Oktober 1780, 1 Stk., c. 1879) 

 og er taget ved Tosteberga (Skaanes nordlige Østkyst, 14. De- 

 cember 1858) og endog i Stockholms Skærgaard (15. August 

 1869). Det synes væsentlig kun at være fra Juni Maaned 

 Aaret ud, at Ansjosen kan træffes hos os. Endnu maa 

 nævnes, at Ansjosen tillige lever i det sydlige Stillehav 

 omkring Tasmanien og Ny-Zeeland. 



Ansjosen er en pelagisk Fisk, der strejfer om i Stimer. 

 Dens Føde bestaar af Orme, Smaafisk, men først og frem- 

 mest af Krebsdyr (Vandlopper, Kaarer og unge Rejer). Naar 

 den søger Kysten, gaar den ofte ind i Brakvand eller endog 

 op i Ferskvand, saaledes i de hollandske Floder og Seinen. 

 Den leger i Maanederne Maj— Juli. Æggene er ovale og 

 træffes pelagisk, saavel i Saltvand som i Brakvand (Zuider- 

 Søen, 7,5°/oo Saltholdighed). Klækning foregaar efter tre — 

 fire Dages Forløb. Ansjosen er kødfuld og fed og har en 

 ejendommelig, bitter Smag, der er særlig stærk i Indvol- 

 dene og Hovedet (encrasicholus: med Galden i Hovedet); 

 denne Smag er imidlertid allerede fra Oldtiden højt skattet, 

 men Hoved og Indvolde maa dog fjernes, før Fisken til- 

 beredes, hvad enten den saltes eller nedlægges med Kryd- 

 derier. Den saltede Ansjos gaar under Handelsnavnet 

 Sardel; den i Krydderier nedlagte kaldes Ansjos, men 

 hvad der kommer i Handelen hos os under Navnet Ansjos 

 (Ans ch o vis, Anchiovis), er næsten udelukkende Bris- 

 ling, nedlagt paa lignende Maade som ægte Ansjos. I 

 Middelhavet drives der store Ansjosfiskerier og ligeledes 

 ved Europas Atlanterhavskyst; nordligste Fangststed af 

 Betydning er Zuider-Søen, hvor Fangsten er uregelmæs- 

 sig, men ofte meget stor. 



2. Underfamilien Sild (Clupeini). 



Munden er middelstor. Overkæben rager ikke 

 udover Underkæben. Overkæbebenene er middel- 

 lange og naar ikke længere tilbage end under Øj- 

 nene; de er mer eller mindre fremskydelige. 



Hertil hører fra vor Fauna een Slægt med fire 

 Arter. 



