198 



c. 27 cm, Syd for Lolland c. 23 cm, ved Bornholm c. 22 

 cm, ved Kønigsberg c. 20,5 cm og længere inde i Øster- 

 søen endnu mindre, c. 15 — 21 cm; Silden fra den indre 

 Østersø nordenfor Gotland kaldes Strømming (formå mém- 

 bras Linné); mellem disse Dværgsild træffes dog ogsaa 

 Sild paa over tre Decimeter. I store Træk kan der skel- 

 nes mellem Kystsild og Havsild, af hvilke disse yngler i 

 mere aabent Vand og til meget forskellige Tider, særlig 

 dog i Eftersommeren, om Høsten og om Vinteren, medens 

 hine særlig yngler i Brakvand og mest i Foraarsmaane- 

 derne. Nogle Sild foretager store Vandringer; fra det 

 nordlige Atlanterhav søger Silden saaledes ind under Nor- 

 ges Kyst, dels om Sommeren som Ungsild paa Jagt efter 

 Føde (Sommersild, Fedsild), dels som Vintersild for Legens 

 Skyld sidst paa Aaret (Storsilden ved det nordlige Norge) 

 eller i Aarets første Maaneder (Vaarsilden eller Graaben- 

 silden ved Norges Sydvestkyst); fra Skagerak og det nord- 

 lige Vesterhav gaar Silden (Skageraks- eller Bohussild) 

 ind til Norges Skagerakskyst eller til Bohuslåns Kyst for 

 at yngle. Paa den anden Side synes mange Sildestammer 

 lidet vandrende; Kattegat, Bælterne, de enkelte Dele af 

 Østersøen synes hver for sig at have en særlig Silde- 

 stamme, der ikke i nogen udstrakt Grad blander sig med de 

 andre Farvandes. I vore Farvande har vi dels „Høstsild", 

 der hører til i Vesterhavet, men søger ind i Maanederne 

 August— Oktober for at gyde, dels forskellige foraarslegende 

 Standformer („Vaarsild"), der er mindre og magrere. Helt 

 Standfisk kan Silden ogsaa være, frivillig eller ufrivillig; 

 i norske Fjorde er der Stammer, som lever her til Stadig- 

 hed; ikke sjælden har Silden holdt sig kortere eller læn- 

 gere Tid i inddæmmede Havomraader (Lammefjorden af- 

 spærredes i 1874; her holdt Silden sig i c. 30 Aar). Paa et og 

 samme Sted kan der til forskellig Tid fiskes to Sildestam- 

 mer, paa een Tid en Havsild, paa en anden en Kystsild. 



Sildens Føde bestaar næsten udelukkende af Smaadyr, 

 som den sier fra Svævet ved Hjælp af sit fine Gællegitter, 

 først og fremmest af Copepoder (Vandlopper) (og særlig 

 af Cålanus finmårchicus), men ogsaa af Lyskrebs og andre 

 Krebsdyr, af Orme, Pilorme, Vingesnegle og lignende 

 Smaadyr; lejlighedsvis tager den Rogn, mest sin egen 

 Arts, og Smaafisk (Glaskutling). I Østersøen tager den 

 særlig Copepoder og Dafnier samt Kaarer, Tanglopper, 

 Myggelarver og Pupper og Fiskeyngel. Oftest holder 

 Silden i Havet sig til en bestemt Slags Føde, alt efter 

 Svævets Sammensætning; Føden kaldes i Norge „Aat" 

 (beslægtet med „æde"), og man skelner her mellem „Rød- 

 aat" (udelukkende Copepoder som Cålanus o. a.), „Gulaat" 

 (gennemsigtige Copepoder og Ormelarver(Léucodon ciliåta), 



