199 



og „Svartaat" (eller „Krudtaat", hovedsagelig Vingesneglen 

 Limacina helicfna eller unge Snegle af Slægten Rissoa). 



Silden er en god og udholdende Svømmer, der færdes 

 i store Stimer, om Sommeren mest i de øvre Vandlag, 

 om Vinteren ofte paa nogen Dybde. I Legetiden søger 

 de voksne Sild dog Kystens Nærhed; her opholder ogsaa 

 Yngelen sig, og naar Strøm sætter Sildens Yndlingsføde 

 ind under Kysten, følger ogsaa Ungsilden med herind. 

 En Del af Sildens Vandringer er egentlig slet ikke Skiften 

 af Opholdssted, idet de netop gaar ud paa at følge den , 

 Vandmasse, hvis Saltholdighed, Varmegrad og Svæv passer 

 den, i dens Bevægelse mellem andre, anderledes beskafne 

 Vandmasser. Endog Ynglevandringerne paavirkes i den 

 Grad af de hydrografiske Forhold, at det afhænger af disse, 

 f. Eks. om Skagerakssilden søger hovedsagelig til Norges 

 Kyst eller til Bohusians for at lege. Medens Silden gaar 

 i det aabne Hav, er det tvivlsomt, om den gaar i Stime; 

 udfor Nordskotland kan der saaledes fanges Fedsild, Lege- 

 sild og udleget Sild mellem hinanden. Men allerede naar 

 Silden nærmer sig Kysten, har den sluttet sig sammen i 

 Stimer, og indenfor disse Stimer er næsten alle Fiskene 

 af omtrent samme Størrelse. Om Natten synes Stimerne 

 at opløses noget, og Sildene er da vistnok livligst, men 

 om Dagen træffes de atter i Stime. Hvad der opnaas ved 

 dette stimevise Sammenhold, er gaadefuldt; maaske føler 

 den enkelte Fisk sig mere tryg sammen med sine Fæller 

 end alene, men den bliver vel i Virkeligheden mere efter- 

 stræbt baade af Mennesker og Dyr, fordi den lever i Stimer. 

 Silden anses almindelig for ængstelig og sky, og dens 

 Bortebliven fra de sædvanlige Fangstpladser forklares ved, 

 at den er blevet skræmmet f. Eks. ved Støj (Silden ude- 

 blev fra Bohuslåns Kyst efter Tordenskjolds Kanoners 

 Torden); dette har dog intet paa sig: Sildens tilsyneladende 

 Lunefuldhed staar sikkert i det nøjeste Sammenhæng med 

 Strømforholdene, og medens Dampskibene i een Fjord 

 skulde have bortskræmt al Sild, forliges disse udmærket med 

 Dampskibene i andre Fjorde. Forestillingen om de let- 

 skræmte Sild er dog ligesaa haardnakket, som den er 

 gammel. De norske Fiskere holder saaledes for, at Hva- 

 lerne driver Sildestimerne ind under Land; de gamle Love 

 lige fra Guletings-Loven til Kristian den Femtes Lov be- 

 stemmer Bøder for at jage den sildedrivende Hval; og 

 skønt alt taler for, at Sildestimerne bevæger sig uden 

 synderligt Hensyn til Hvalerne, fremtvang Ophidselsen 

 blandt de norske Fiskere for nogle Aar siden Lovgivning 

 om Indskrænkning i Hvalfangsten. Sildens hele Liv er 

 afhængigt af Svævet; det synes derfor ikke rimelig, at 

 den i længere Tid skulde opholde sig paa Dybder større 



