200 



end dem, i hvilke Svævet lever, altsaa ned til omkring 

 fem — seks Hundrede Meter under Havfladen. Men det er 

 sikkert, at Silden kan forekomme paa store Dybder, thi 

 den findes jævnlig i Langer, der fiskes paa c. 360 Meters 

 Dybde udfor Norges Kyst, og i en Havkvabbe, der toges 

 paa 1150 Meters Dybde Vest for Romsdalen, var der friske 

 Levninger af en Sild. Gennemgaaende maa man dog anse 

 Silden for at høre hjemme i Overfladen eller i de øvre 

 Vandlag. Naar Sildestimerne færdes her, gør de sig ofte 

 let bemærkede. I mørke Nætter skal de kunne foraarsage 

 et fosforescerende Skær i Havfladen (ved at sætte Moril- 

 den i Bevægelse?), og de siges i klare Nætter at kaste 

 et Slags Skin fra sig ved deres Bevægelse, det saakaldte 

 Sildeblink; det er selvfølgelig meningsløst, naar „Korn- 

 modslynene" undertiden tilskrives Sildestimer, der vender 

 sig („Sildeglimt"). Særlig berømt er Sildestimernes „Ind- 

 sig" under den norske Kyst, hvor de viser sig med Flokke 

 af Søfugle over sig og fulgt af Hvaler. De meget store 

 Stimer kaldes Sildebjærge. Saxo fortæller om, hvorledes 

 Silden kan staa saa tæt i Øresund, at „Fartøjerne stundom 

 sidder fast og næppe er til at drive frem med Aarerne, 

 saa at de behøver hverken Garn eller Krog, men kan fange 

 Fisken med de bare Hænder"; men ogsaa i Nutiden har 

 man set Silden trænges i saa tætte Stimer hos os, saaledes 

 f. Eks. i Limfjorden og ved Mols. Ogsaa Sildeungernes 

 Stimer kan være umaadelige; Krøyer saa d. 5. Juli 1834 

 ved Skagens Nordstrand en Stime af omtrent fem Centi- 

 meter lange Sild; Silden stod indenfor inderste Revle saa 

 nær Strandbredden, at man saa at sige kunde træde ud i 

 den; den strakte sig efter Øjemaal omtrentlig to Hun- 

 drede Meter langs Stranden og tyve Meter ud i Havet, og 

 Sildeungerne stod saa tæt, at man ikke kunde se de blanke 

 Sider, men kun den mørke Ryg, hvorfor Havet paa denne 

 Strækning syntes sort. Saadanne Stimer kan i Virkelig- 

 heden næsten hver Sommer ses ved Skagen. 



Mod Legetiden søger Silden indefter Kysterne for at 

 yngle. Som nævnt falder Legetiden paa meget forskellige 

 Åarstider for de forskellige Sildestammer, saa at der næ- 

 sten til enhver Aarstid et eller andet Steds kan træffes 

 legende Sild. Hos os træffes moden Sild mest Foraar 

 („Vaarsild") og Efteraar („Høstsild"). Det er vistnok ude- 

 lukket, at det er de unge Sild, der leger om Foraaret for 

 efterhaanden at faa tidligere og tidligere Legetid; ligeledes 

 er det vistnok udelukket, at den samme Sild skulde yngle 

 to Gange hvert Aar. Legepladserne er ogsaa meget for- 

 skellige; som Regel ligger de enten beskyttet og da ofte 

 paa kun et Par Meters, hyppigst dog paa omkring en halv 

 Snes Meters Dybde, eller de findes paa saa dybt Vand 



