203 



skønt den i Forhold til de fleste andre Nyttefisk lægger 

 temmelig faa Æg. Muligt er det jo, at forholdsvis mange 

 Æg kommer til Udvikling, fordi de er fastsiddende og ikke 

 pelagiske, men man maa heller ikke undervurdere Betyd- 

 ningen af, at Mennesket ikke blot fanger Silden, men og- 

 saa fanger et umaadeligt Antal af dens værste Fjender 

 som Torsken og dennes Slægtninge. 



Det er en udbredt Tro — der dog næppe har meget 

 paa sig — , at mange Fisk og deriblandt ogsaa Silden op- 

 søger de samme Legepladser, hvor de selv er kommet til 

 Verden. Det er sikkert nok, at de indtrækkende Silde- 

 stimer kan komme Aar efter Aar paa den samme Kyst- 

 strækning og følge akkurat de samme Render i Bunden, 

 hvor der hvert Aar kan drives et godt Fiskeri. Men lige 

 saa sikkert er det, at Silden efter i en Aarrække at have 

 søgt en Legeplads kan opgive den og søge andre Kyster. 

 Bedst kendte er saadanne Forhold ved Bohusian, hvor 

 der i det sidste Tusindaar har været ni— ti Perioder med 

 gode Sildaar afvekslende med Perioder med daarlig Fangst; 

 man opdagede efterhaanden, at naar Bohusfiskeriet var 

 daarligt, gik Silden i stor Mængde ind ved Norges Syd- 

 østkyst, og omvendt. For at forklare, hvorfor Silden hand- 

 lede saaledes imod sin Hjemstavnsfølelse, tog man sin 

 Tilflugt til mange Hypotheser: Overhaandtagen af Rovfisk 

 (Torsk, Sej, Haj), Optræden af ildelugtende Diatoméer, 

 Forurening med Affald fra Sildesalterierne, Rovfiskeri efter 

 unge Sild o. s. v. I Virkeligheden afhænger Sildestimernes 

 Gang til de gamle eller til nye Legepladser sikkert i langt 

 overvejende Grad af Strømforhold, Saltholdighed og Varme- 

 grad. Hvor Forholdene er ens Aar efter Aar, søger Silden 

 de samme Legepladser, medens de skiftende hydrografiske 

 Forhold snart fører Skagerakssildene til Leg ved Norge, 

 snart ved Bohusian. Nedenfor skal omtales de Forandrin- 

 ger, Sildefiskerierne i Øresund og Limfjorden er under- 

 gaaet i Tidens Løb. 



Silden kan fanges paa Krog, f. Eks. paa Flue; ved 

 Kolding Fjords Munding i Lille Bælt og enkelte andre 

 Steder drives der Fiskeri efter Sild med Haandsnøre med 

 smaa, blanke Messingkroge uden Madding. Alt Fiskeri af 

 Betydning foregaar dog med Garnredskaber. Hos os anven- 

 des dels Hildingsgarn, dels Bundgarn,'Vaad og Snærpenot. 

 Bundgarnenes Sildefangst falder mest om Foraaret. Land- 

 dragningsvaad har adskillige Steder Betydning om Vinteren. 

 Snærpenoten er et fra Amerika til Norge indført Redskab, 

 som i de senere Aar bruges lidt hos os; den kan i rum 

 Sø indespærre en hel Sildestime, men er meget dyr. 

 Hildingsgarnene (Drivgarn, Sildenæringer, Hankegarn, 

 Manser o. a.) sættes enten ved Bunden Natten over, eller 



