210 



blaagrøn paa Ryggen, skinnende sølvhvid paa Sider og 

 Bug med guldgul Tone i Legetiden; de yngre Fisk har 

 ofte et mørkere Baand mellem Ryggens og Sidernes 

 Farve. 



R 15—19; G 17-22; Br 15-17; Bu 6-8; H x + 19 

 + x. 



Brislingens Form kan være forholdsvis slank eller 

 forholdsvis undersætsig, og man har tidligere troet at 

 maatte skelne mellem to forskellige Former eller endog 

 mellem to Arter (Krøyer: Brisling (Clupea språttus) 

 med forholdsvis slank og Hvassild (Clupea schone- 

 véldii) med forholdsvis dyb Krop). Formforskellighederne 

 har imidlertid vist sig at skyldes forskellig Ernærings- 



Fig. 88. Brisling. (Efter Francis Day). 



tilstand og lignende og har altsaa ingen systematisk Be- 

 tydning. 



Brislingen bliver sjælden over seksten Centimeter 

 lang, og den største maalte var 171 mm. Dens Udbredelses- 

 omraade gaar langs Europas Vestkyst fra Malangen Fjord 

 (69° 30' n. Br.) til Portugal. I Middelhavet erstattes den 

 af en meget nærstaaende Art. Brislingen lever ikke ved 

 den amerikanske Kyst, næppe heller ved Island, men 

 derimod skal den forekomme paa den sydlige Halv- 

 kugle ved Tasmanien; i Østersøen gaar den ind i hele 

 den finske Vig og undertiden op til 65° n. Br. i den bott- 

 niske Vig. Den forekommer gennem alle vore Farvande 

 og er mange Steder til sine Tider talrig; ved Bornholm 

 skal den kun fanges enkeltvis. Ved Østersøens sydlige 

 Kyster er den talrig (Memel, Danzig, Kiel). Brislingen er 

 ligesom Silden en Fisk, der hører hjemme i de øvre Vand- 

 lag, men ogsaa den synes undertiden at søge Dybet, idet 

 den skal kunne findes i Hajer, der fiskes paa et Par Hun- 

 drede Meters Dybde. Brislingen kan undertiden gaa helt 



