213 



næsten kun anden og tredje Aargang, der har økonomisk 

 Værdi. I Følge Statistikken for Aaret 1908 fangedes der 

 ved Nord-Europa i alt 19 Millioner Kilogram Brisling, og 

 heraf toges de 13 Millioner Kilogram alene ved Norge. 



Paa Øjet (langt sjældnere paa Huden) bærer Brislin- 

 gen hyppig en snyltende Copepod (Lernæéchion språtti), 

 der er selvlysende og med sine flere Centimeter lange 

 Æggesække let gør sig bemærket; af de norske Fiskere 

 kaldes den „Straa". 



2. Underslægten Alosa C u vi er. 



Gællelaaget er mer eller mindre tydeligt straalefuret. 

 Rygfinnen er fæstet forholdsvis langt fremme. Paa den 

 indre Side af Halefinnens Flige sidder der bladformede 

 Skæl, som er større end de øvrige. Kropsiderne har i 

 hvert Fald fortil næsten altid mørke Pletter. 



Til vor Fauna hører to Arter af denne Underfamilie. 



Oversigt over Arterne. 



Store Skæl; 28—30 i en Række langs Midten af 

 Kropsiden. Overkæbebenet naar højst til Øjets 

 Midte 1. Sardin (Cl. pilchårdus). 



Mindst 60 Skæl i en Række langs Kropsidens 

 Midte. Overkæbebenet naar til Øjets Bagrand. 



2. Stamsild (Cl. alosa). 



1. Sardin (Clupea pilchårdus Walbaum). 

 (Moreau: Alosa sardina). 



Snuden er svagt, men tydeligt, indbugtet i Midten. 

 Overkæbebenet naar ikke eller knapt saa langt tilbage 

 som under Øjets Midte. Yderst smaa Tænder forekommer 

 undertiden paa Mellem- og Overkæbeben og paa Under- 

 kæbens forreste Del, men ikke paa Gane og Tunge. Over- 

 gællelaagets nederste Del har Straalefurer, der udgaar fra 

 dets Led med Hængselbenet, og som løber nedad og nedad- 

 bagud. Grænsen mellem Overgællelaag og Undergælle- 

 laag er lige og næsten vandret. Bugfinnerne er fæstet 

 omtrent midt under Rygfinnen. Bugkanten er afrundet 



