235 



Nogle Karper, de saakaldte „Skælkarper" (Fig. 95) har 

 normalt udviklede Skæl; andre har kun faa og uregel- 

 mæssig spredte Skæl, der til Gengæld ofte er meget store 

 („S pejl karper", Fig. 96); undertiden kan Skællene saa 

 at sige helt mangle, hvorfor den nøgne Fisk med den tykke, 

 graasorte Hud kaldes „Læder kar pe". Disse Ejendomme- 

 ligheder er imidlertid ikke egentlige Racemærker, idet der 

 blandt Afkommet af et Par Spejlkarper plejer at være tal- 

 rige Skælkarper; Anvendelsen af de nyeste Erfaringer 

 paa Arvelighedsforskningens Omraade kunde maaske 

 fæstne ogsaa disse Ejendommeligheder arveligt; men som 

 Forholdet nu er, kan der findes Skælkarper, Spejlkarper 



^g^ijsjÆg 1 



Fig. 96. Spejlkarpe af Aischgrund-Racen. 

 (Efter Bruno Hofer). 



og Læderkarper af alle de forskellige Racer. I gunstige 

 Aar skal Spejlkarperne vokse bedre end Skælkarperne, 

 men disse er som Regel bedre i mindre heldige Aar, og 

 særlig taaler de Forsendelse bedre end Spejlkarperne. 



Karpen er yderst sejglivet og taaler saaledes, særlig 

 naar Vejret er fugtigt, mange Timers Ophold over Vandet. 

 Den spræller da ikke forvildet omkring, men ligger tvært- 

 imod ofte saa rolig, at man let kan anse den for død; ofte 

 er den nemmeste Maade til hurtig at adskille døde og 

 levende Karper at dreje dem, idet de levende da bevæger 

 Øjnene. Ogsaa Iltmangel i Vandet taaler Karpen for- 

 bavsende godt; den skal kunne leve i Vand med en Ilt- 

 holdighed af tre— fire cm 3 Ilt pr. Liter, og synker Iltmæng- 

 den yderligere, kan den en Tid lang klare sig med Nød- 



