236 



aandedræt, idet den snapper Luft i Overfladen (se I, Sd. 23). 

 Ved Forsendelser er det dog klogere at sende Karpen 

 indpakket i vaadt Mos eller lignende fremfor at sende den 

 i Beholdere med stillestaaende Vand, i hvilket den lettere 

 kvæles. Ogsaa Brakvand kan Karpen taale; i det kaspiske 

 Hav skal den endog blive særlig stor. Beskadigelser 

 taaler Karpen ligeledes godt; man har truffet Karper, der 

 havde faaet hele Mundpartiet afskaaret, rimeligvis ved 

 Mejning af Sivene i Karpedammen, men Saaret var helet, og 

 Karpen havde fristet Livet; i andre Tilfælde har Munden 

 været lukket fortil, og Karpen har da ikke kunnet faa 

 anden Føde end den, der ved Gællelaagsbevægelserne 

 har kunnet slippe ind i Mundhulen gennem Gællespalterne. 

 Blandt de talrige Sygdomme, der kan angribe Karpen, skal 

 nævnes den meget almindelige og iøjnefaldende „Koppe- 

 syge", der viser sig i, at Fisken faar hvidgraa, rundagtige 

 eller uregelmæssig formede Fortykkelser af Huden; de 

 kan straks kendes fra „Mug" (Vandskimmelsvamp) paa, 

 at de er faste og bruskagtige at føle paa. En mærkelig 

 Fortræd kan Tudserne gøre i Karpedamme, idet overtallige, 

 brunstige Hanner ofte omklamrer Hovedet paa en og an- 

 den træg Karpe (Marts, April) og borer sine Forben ind 

 i dens Øjne. 



Under gode Forhold er Karpens Vækst som nævnt 

 meget hurtig. Man har yderligere søgt (Samuel Tull, 

 c. 1754) at gilde Karperne, hvilket siges at kunne lade sig 

 gøre uden Fare for Fisken. Det er nemlig en kendt Sag, 

 at golde Karper (saadanne forekommer ret jævnlig og er 

 kendelige paa den smalle Bug) er særlig fede og kødfulde. 

 I Modsætning hertil bliver Karperne, hvor de faar Lov til 

 at yngle frit, saa at der bliver for mange i Forhold til 

 Næringsmængden, smaa og uanvendelige; herpaa kan der 

 hjælpes noget, ved at Rovfisk som Gedder æder væk af 

 de talrige Smaakarper, medens de Karper, der naar en 

 vis Størrelse, som Regel gaar fri for Efterstræbelser; det 

 er endog almindeligt at sætte værdifuldere og noget min- 

 dre graadige Rovfisk (Sandart, Regnbueørred) i Dammene 

 sammen med de ældre Karper, for at de skal æde svage 

 Individer og mulig fremkommende Karpeyngel; tillige vil 

 de da holde de talrige Vildfisk (Skaller o. 1.) nede, som 

 næsten altid trods al Agtpaagivenhed sniger sig ind i 

 Dammene og gør Skade, idet de for en stor Del lever af 

 samme Føde som Karperne (er „Næringskonkurrenter" 

 til disse). 



Det førende Land paa Karpeavlens Omraade er Østrig; 

 her findes blandt andet ogsaa i Bohmen det bekendte, 

 gamle Wittingau, der med sine 330 Damme med en samlet 

 Vandflade paa over 5.000 Hektar er Jordens største Dam- 



