245 



han og en Karudshun samt mellem en Karudshan og en 

 Karpehun; Afkommet blev i begge Tilfælde Karpekarudser. 

 Som ventelig viste Bastarderne en paafaldende Løshed i 

 deres Kendemærker, idet nogle mere lignede den ene 

 Stamart, andre mere den anden. Yderligere viste det sig, 

 at en Karpehan kunde avle Afkom med en Karpekaruds- 

 hun, og at dette Afkom vanskelig kunde skelnes fra „fuld- 

 blods" Karper. Om Forsøg med Befrugtning ved Hjælp 

 af Karpekarudshan er blevet foretaget, vides ikke, men 

 rimeligvis vilde her den i Dyreriget almindelige Regel 

 gælde, at Han-Bastarders Sæd ikke er befrugtningsdygtig. 

 Da Karpekarudsen ikke har Karpens hurtige Vækst 

 og tillige har ringere Salgsværdi, er den ikke velset i 



Fig. 103. Karpekaruds, c. 39 cm lang; fra en Karpedam 

 paa Sjælland. (Efter Zoologia danica). 



Karpedammene. Hvor Karpeyngelen lægges til i særlige 

 Yngledamme som beskrevet Side 231, kan Krydsninger 

 med Karudser vanskelig foregaa, men hvor der benyttes 

 Yngel, som er lagt til i større Damme, i hvilke Karperne 

 har ynglet uden Tilsyn, vil man ofte høste Skuffelser, idet 

 man efterhaanden vil opdage, at en større eller mindre 

 Brøkdel af Fiskene er daarligt voksende Karpekarudser. 



2. Grundlingslægten (Gobio Cuvier). 



Formen er langstrakt og lidet sammentrykt. 

 Øjnene sidder højt oppe og er mer eller mindre 



