247 



Grundlingen bliver hos os næppe over 13—15 Centi- 

 meter lang, men i Frankrig skal den kunne blive 20. Hun- 

 nen bliver større end Hannen. Dens Udbredelsesomraade 

 strækker sig over største Delen af Mellemeuropa, over 

 det kaspiske Hav, Sydsibirien samt formodentlig over 

 Mellemasien til Amur Floden og Kina; af Sydeuropa 

 omfatter det vistnok kun Norditalien, og mod Nord de 

 britiske Øer, Danmark, Sydsverige og Finland op til 

 62° eller 63° n. Br. Derimod lever Grundlingen ikke i 

 Norge eller i Sverige norden for Kronobergs Lån. Hos 

 os er den almindelig i Øst- og Midtjylland Syd for Lim- 

 fjorden; i Vestjylland skal den være mindre almindelig, 

 idet den kun nævnes som kendt fra Von Aa og Ring- 

 kjøbing Fjord, men den lever i hvert Fald ogsaa i Skjern 

 Aas Omraade, hvor den er taget i Fjederholt Aa og i Rør- 

 bæk Sø. Nord for Limfjorden kendes den kun fra Rye 



Fig. 105. Grundling. (Efter Zoologia danica). 



Aa og dens Tilløb; paa Mors skal den findes i Legind Sø; 

 fra Øerne kendes den kun fra Sjælland, hvor den er taget 

 ved et Bækudløb i Frederiksborg Sø, i Afløbet fra Arresø 

 samt i Susaa og Tilløb til denne. 



Grundlingen ynder sandet eller stenet Bund og klart 

 Vand. Den er hyppigst i Vandløbene (Aaerne og de ne- 

 dre Bækløb), men kan ogsaa træffes i større Søer og i 

 saadanne Damme, der har Tilløb af Kildevand. Den er 

 sjælden i Brakvand. Den træffes gerne i Smaastimer paa 

 en halv Snes Stykker. I den varme Aarstid gaar Grund- 

 lingen som Regel ikke paa større Dybde end henved en 

 Meter, og den holder sig oftest ved Bunden, hvor den 

 længere Tid ad Gangen ligger fast tiltrykt med de parrede 

 Finner spredt vandret ud. Da dens Rygfarve meget ligner 

 Bundens, er den ikke let at opdage. Med Mellemrum 

 skifter den Plads, og bliver den nogen Fare var — dens 

 opadvendte Øjne vil oftest rettidig opdage denne — flygter 

 den ilsomt. Om Vinteren gaar den ud paa dybere Vand, 



