258 



lige lever den i Sibirien. Skallen lever ikke alene i Fersk- 

 vand, men ogsaa i svagt Brakvand, saaledes er den al- 

 mindelig i den bottniske og finske Bugt og forekommer i 

 den svenske Østersøskærgaard og ved Gotlands Kyst, 

 sjældnere ved Skaanes Østkyst og undtagelsesvis i Øre- 

 sund. Hos os træffes Skallen ogsaa i brakke Vande, saa- 

 ledes i stor Mængde i de vestjydske Fjorde og i Randers 

 Fjord, mindre hyppig i andre Fjorde og beskyttede Vande 

 og kun, hvor den kan søge op i Ferskvand for at lege. 

 Men i vore ferske Vande er den en af vore alleralminde- 

 ligste Fisk. Den findes vistnok i alle Aaløb, hyppigst 

 ogsaa i de nedre Bækløb, samt i næsten alle Søer og jævnlig 

 i større Damme og Moser. Skallen hører hjemme i Bred- 



^?mm^ 



Fig. 112. Skalle. (Efter Zoologia danica). 



bæltet, særlig hvor der er Plantevækst, men kan dog ogsaa 

 strejfe ud over dette. Sommeren igennem stryger Skallerne 

 i Smaastimer langs Bredden søgende Føde ved Bunden og 

 mellem Planterne. Alskens mindre Dyr som Snegle, Orme, 

 Insekter, Krebsdyr og Hjuldyr ædes af Skallen, men desuden 

 kan den tage og fordøje Planteføde (Frø, forraadnede Dele, 

 Blade af Vandpest, Tusindblad, korsbladet Andemad o. s. v., 

 Alger fra Svævet (Spirogyra, Diatoméer) eller fastsiddende 

 (Kransnaal)). Skallens Næring er altsaa meget blandet; 

 den veksler efter Aarstiden, Vandomraadet og efter Fiskens 

 øjeblikkelige Opholdssted indenfor dette. I Vande med 

 rig, neddykket Plantevækst spiller denne rimeligvis Hoved- 

 rollen, medens Smaadyrene faar størst Betydning, hvor 

 den neddykkede Plantevækst er sparsom. Vinter og For- 

 aar tages hovedsagelig Smaadyr, blandt andet Hjuldyr. 

 Yngelen lever vistnok udelukkende af dyrisk Føde. Om 



