259 



Efteraaret stimer den nogle Steder (Sverige) sammen ude 

 paa Barbunden og staar her Vinteren over tæt samlet i 

 store Flokke, men andre Steder (Tyskland) skal den søge 

 Føde Vinteren igennem. Forholdsvis tidlig (i Sverige ofte 

 før Søerne er helt isfri) letter Skallen op af Vinterdvale 

 og søger igen ind i Bredbæltet. Stimerne bestaar nu ho- 

 vedsagelig af hver sit Køn, og Hannerne søger først ind 

 til Legepladserne, hvor Hunnerne et Par Uger efter ind- 

 finder sig. Legetiden skal hos os falde i Jylland i Maj og 

 Juni, paa Øerne i April og Maj. Under Legen sluttei 

 Skallerne sig sammen i store Stimer, der ofte søger helt 

 ind til Land, saa langt de kan komme, og som frembrin- 

 ger en brusende Lyd ved den Fart, med hvilken Fiskene 

 idelig skyder op mod Vandskorpen. Til Legepladser væl- 

 ges Steder med højst et Par Meters Dybde, men ofte med 

 saa lavt Vand, at de legende Fisk netop kan gaa derind; 

 Legepladsen er som Regel stenet eller tilgroet, og Æggene 

 klæbes fast til Sten, Planter eller Grene, ofte lige under 

 Vandskorpen. Legen staar paa et Par Døgn eller en Uges- 

 tid, og under den er Skallen aldeles ikke sky. Æggenes 

 Tværmaal er omtrent en Millimeter, og en middelstor Hun 

 indeholder 80—100.000 Stykker (efter andre Undersøgelser 

 mindre: 27 cm, c. 27.000 Stkr.; 36 cm, c. 55.000 Stkr.). 

 Klækningen varer et Par Uger. De spæde Unger holder 

 sig, indtil Blommesækken er svundet, paa Stedet, liggende 

 paa Bunden eller ligesom hængende ved Planterne, men 

 naar Blommesækken er opbrugt, flokkes Yngelen i store 

 Stimer paa lavvandede Steder, hvor Vandet er lunt, og 

 hvor der er rigelig Føde af Vandlopper og Dafnier. I 

 Løbet af et Par Maaneder bliver Ungerne henimod et Par 

 Centimeter lange og faar de voksnes Ydre; d. 28. Juli— 

 12. August 1905 maalte Yngelen i Furesø 23—38 mm ; ved 

 en Længde af 30 mm fik Ungerne allerede Skæl. Den 

 første Vinter skal Yngelen ikke søge ud paa Dybet. 

 Den yderligere Vækst er lidet kendt, men efter Maa- 

 linger af Skaller fra Ringkjøbing Fjord synes det, som 

 om I-Gruppen her var 6 — 12 cm i Oktober 1904. Rime- 

 ligvis bliver Skallen da moden med Udgangen af sit tredje 

 Leveaar. 



Skallen er ikke synderlig sky og kommer snart til- 

 bage, naar den skræmmes. Den ynder som Regel ikke 

 for meget Lys, hvorfor den søger Plantevækst eller nogen 

 Dybde og kun i Mørket gaar ind paa helt lavt Vand. An- 

 derledes dog i Legetiden, ligesom man ogsaa jævnlig kan 

 se Skallen staa stille for at „slikke Solskin". Bedst trives 

 den i Søer med leret eller dyndet Bund og rig Plante- 

 vækst. Saa længe den er under en Snes Centimeter lang, 

 er den lidet kødfuld og mager, og dens mange haarde 



17* 



