264 



maal, men de er til Gengæld faatallige, saa at en Hun 

 paa c. 27 cm kun havde c. 17.000 Stkr. Stæmskallen er 

 forholdsvis sejglivet, og de mindre er derfor fortræffelige 

 til levende Agn. Kødet skal være mindre benet end Skal- 

 lens, men skønt det er ret velsmagende, udelukker Fiskens 

 ringe Størrelse, at det kan blive videre anset som Menneske- 

 føde. Om Stæmskallens Vækst vides næsten intet; i Ok- 

 tober 1904 var i Ringkjøbing Fjord rimeligvis I-Gr. 6— 7 cm 

 og II-Gr. 10—20 cm; større Stæmskaller fangedes ikke. 

 Fra Bønstrup Sø kendes den største danske Stæmskalle 

 (200 g). 



I Lovgivning og i Handel gaar Stæmskallen i Regelen 

 som „Skalle". 



3. Rimte (Leuciscus idus Linné). 

 (Feddersen: Idus melanotus; Lonnberg: Leuciscus 

 idbårus). 

 Den største Krophøjde gaar fra godt tre til fem Gange 

 op i Totallængden. Snudespidsen rager lidt udover Under- 

 kæbespidsen, naar Munden er lukket. Svælgtænderne 

 ligner den foregaaende Arts; de 

 sidder i to Rækker med fem i den 

 inderste og to — tre i den yderste 

 Række. De forreste Tænder er 

 oftest kegleformede; de øvrige er 

 sammentrykte med en Krog i Spid- 

 sen og undertiden noget savtak- 

 Fig. 116. Nedre Svælg- kede i Forkanten. Rygfinnen be- 

 ben af Rimte. (Efter Zoo- . , „ „ 



logia danica). begynder ovenover Bugfinnernes 



Rod, oftest over den bageste Del af 

 denne, eller lidt længere tilbage. Gatfinnen er svagt indbug- 

 tet. Langs Sidelinien er der omkring 55— 61 Skæl. Sidelinien 

 er fuldstændig. Farven ligner i Grundtrækkene de fore- 

 gaaende Arters: mørkegrøn Ryg, sølvhvide Sider og hvid 

 Bug, men forandrer sig en Del efter Aarstid og Alder; 

 Rygfinnen er grønlig med rødlige Pletter, Halefinnen grøn- 

 lig eller graarød ligesom Brystfinnerne, Bugfinnerne og 

 Gatfinnen er røde; Regnbuehinden er sølvhvid og messing- 

 gul med mørk Punktering. I Legetiden er Farven kraf- 



