273 



derimod lever den i Tyskland, mod Vest til Braunschweig, 

 i Polen, Lifland, Østrig, Ungarn, Grækenland og særlig i 

 Sydrusland; fra Sibirien skal den kendes fra Ob. Regn- 

 løjen kan træffes baade i strømmende og i stillestaaende 

 Vand; den har en Forkærlighed for helt smaa Kær med 

 tørveagtig Bund, men kan dog ogsaa træffes i store Vande 

 som i Kurische Haff. Hos os er den hidtil kun truffet i 

 Mosegrøfter og i stillestaaende Vande, og i hvert Fald flere af 

 disse har været uden noget Afløb. Regnløjen er i hvert Fald 

 til Tider en livlig Overflade fisk, der er alt andet end lyssky 

 og let iagttages, naar den strejfer om i smaa Stimer. I 

 meget minder dens Levevis om Løjens. Dens opadven- 

 dende Mund gør den det let at snappe de paa Overfladen 

 liggende Insekter, som sammen med Vandlopper, Vand- 

 midder og lignende synes at udgøre dens vigtigste Føde; 

 Bunddyr tager den ikke. Over Vandet dør den snart. 

 Legen foregaar vistnok enten sidst i Maj eller først i Juni 

 Maaned. Æggene er c. 1 mm i Tværmaal, men synes at 

 udvikles efterhaanden, saa at Fisken rimeligvis leger flere 

 Gange samme Sommer. Paa Tysk hedder den Moder- 

 lieschen, hvilket betyder den moderløse; Navnet har den 

 faaet, fordi man der som andet Steds lagde Mærke til, at 

 Regnløjen ikke altid var at se, men som Regel kun Efter- 

 aar og Foraar; denne tidvise Optræden fremkom, tænkte 

 man sig, ved at Fisken til Tider avledes uden Forældre. 

 Nu har man fremsat den Formodning, at Regnløjen efter 

 Legen skulde søge bort af Afløbet, hvor et saadant findes, 

 eller skulde skjule sig i Tørvebunden; udelukket er det 

 næppe, at Forholdet er dette, at Regnløjen er toaarig og 

 dør, naar den ved Udgangen af sit andet Aar har leget; 

 de tilbageværende yngre Fisk bemærkes da ikke synder- 

 lig før hen paa Efteraaret, da Aarets Yngel er vokset op. 

 (Godthaabsmose: 9.— 14. September 1904: O-Gr. 2-3 cm, 

 I-Gr. 3,5-6 cm; d. 20. April 1905: 0-Gr. 2,5-3 cm, I-Gr. 

 3,5-5,5 cm. Der syntes ikke at være større Eksemplarer). 

 Mærkelig er Hunnens store Kønstap; den minder noget 

 om den lange „Læggebrod", som den mellemeuropæiske 

 Blaafisk („Bitterling", Rhodeus amårus) har, og med hvilken 

 denne anbringer sine Æg inde i Gællerne paa de store 

 Dammuslinger. Regnløjen skal ogsaa anbringe sine Æg 

 paa en usædvanlig Maade, nemlig i ring- eller spiralfor- 

 mede Baand paa Stænglerne af Vandplanter, og Hannen 

 skal holde Vagt ved dem, tilvifte dem frisk Vand og for- 

 svare dem mod Angreb (jvf. Hundestejlerne). Hos os 

 har Regnløjen selvfølgelig ingen Betydning — den 

 ses hyppig i Akvariehandlerne som indført — , men i 

 Rusland skal den trods sin ringe Størrelse fiskes og 

 spises. 



C. V. Otterstrøm: Fisk II. 18 



