275 



1. Løje (Aspius alburnus Linné). 

 (F. A. Smitt: Alburnus lucidus). 



Øjets vandrette Tværmaal gaar omkring 3,3 — 3,5 Gange 

 op i Hovedets Længde. Munden er lille; Mundspalten 

 viser skraat opefter. Overkæbebenets bageste Ende er 

 foran Øjets Forkant. Gællegitterstavene er ret korte, men 

 talrige. Der er fem Svælgtænder i den inderste og to i 



den yderste Række; den inderste 



Rækkes Tænder har, med Undtagelse T^S^—Æslfc^ 

 af den forreste, sammentrykte, i Spid- 

 sen krogede og i Kanten fint og skarpt 

 tandede Kroner. Rygfinnen begynder 

 lidt længere tilbage end Midten af 

 Mellemrummet mellem Bugfinnernes Fi 12 2 Nedre 



Rod og Gatfinnen. Brystfinnernes Svælgben af Løje. 

 Længde er større end Afstanden fra < Efter Zoologia da- 

 Øjenhulens Forkant til Gællelaagets 



Bagrand. De løstsiddende Skæl danner tolv til tretten 

 Længderækker paa hver Side mellem Rygfinnen og Bug- 

 finnerne. Langs Sidelinien er der 46—53 Skæl. Farven 

 er oventil mørkt graablaa og i øvrigt skinnende sølvhvid 

 med violet Tone paa Sidernes øvre Del; Ryg- og Hale- 

 finne grønlige, de andre Finner hvidlige; Regnbuehinden 

 sølvhvid. 



R 10-11; G 19—23; Br 15-16; Bu 8-9; H x + 19- 

 20 + x. 



Løjen bliver mange Steder næppe over 10 cm lang 

 med en Vægt af c. 4 g; hos os bliver den som Regel 

 12—15 cm, og i Tyskland skal den kunne naa 20 cm 

 og en Vægt af 40 g. Den lever i Europa Nord for 

 Pyrenæerne og Alperne, undtagen paa Irland, i Skotland, 

 paa Færøerne og Island, i Norge (paa nær det sydøstlige 

 Hjørne med Mjøsen), Finmarken, Finland Nord for 68° 

 20' n. Br.); i Rusland lever den ned til det sorte Hav, men 

 mangler i det nordligste; mulig er det den samme Art, 

 der lever i Italien. Desuden forekommer Løjen i Havet 

 i Nærheden af Kysterne ikke blot i den bottniske og fin- 

 ske Bugt og i Østersøen (saaledes ved Gotland), men og- 

 saa i Øresund ved Mundingen af svenske Aaer. Løjen kan 



18* 



